Справа № 344/10504/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11667/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року (Головуючий суддя: Татарінова О.А., ухвалено о 11 год. 37 хв. у м. Івано-Франківськ) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 1803.2017 року йому призначено пенсію за віком на загальних підставах в розмірі 949 гривень. При призначенні пенсії було враховано страховий стаж у розмірі 15 років 3 місяці 8 днів за період з 01.06.2006 року по 31.03.2017 року. Однак, при призначенні пенсії не було враховано страховий стаж в розмірі майже 28 років, зокрема за період з 08.08.1979 року по 01.02.1996 року, коли позивач працював конструктором другої категорії з виконанням обов'язків відповідального електрогосподарства філіалу в Українському державному конструкторсько - технологічному інституті транспорту АПК-УДКТІ Агротранс, а також період здійснення ним підприємницької діяльності з 23.06.1995 року по 08.02.2006 року. Позивачем було подано до Управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську заяву про перерахунок пенсії від 25.07.2017 року. До заяви було додано оригінал трудової книжки, копію паспорта та ідентифікаційного коду та копію довідки з ДПІ у м. Івано-Франківську про доходи за період 1995-2005 років. Однак, управлінням пенсійного фонду в м. Івано-Франківську листом від 02.08.2017 року відмовило в зарахуванні вказаних періодів до загального трудового стажу та у здійсненні перерахунку пенсії. Причиною відмови у зарахуванні стажу роботи в Українському державному конструкторсько - технологічному інституті транспорту АПК-УДКТІ Агротранс, було вказано, що у трудовій книжці запис про звільнення завірений печаткою, де вказано назву вже неіснуючої держави «СРСР». Також зазначено, що для зарахування страхового стажу в м.Івано-Франківську додаткові та уточнюючі документи. Причиною відмови у зарахуванні до стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 23.06.1995 року по 08.02.2006 року, управління пенсійного фонду вказало, що інформація про дані системи персоніфікованого обліку починається з 01.06.2006 року. Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його права.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року, адміністративний позов - задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи конструктором другої категорії з виконанням обов'язків відповідального електрогосподарства філіалу в Українському державному конструкторсько - технологічному інституті транспорту АПК-УДКТІ Агротранс за період з 08.08.1979 року по 01.02.1996 року, період здійснення підприємницької діяльності з 23.06.1995 року по 31.12.1999 року та здійснити перерахунок пенсії за віком починаючи з 25 липня 2017 року.

В решті вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, УПФ України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому відповідно до вимог ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України, суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 08.08.1979 р. по 01.02.1996 р. позивач працював конструктором другої категорії з виконанням обов'язків відповідального електрогосподарства філіалу в Українському державному конструкторсько - технологічному інституті транспорту АПК-УДКТІ Агротранс. З 18.03.2017 року позивачу було призначено пенсію за віком з врахуванням стажу роботи на протязі 15 років 3 місяці 8 днів за період з 01.06.2006 року по 31.0.2017 року.

Згідно довідки № 408/10/09-15-13-04/10773 від 18.07.2017 року, виданої ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області, позивачем отримувались доходи від підприємницької діяльності на протязі 1995-2006 років.

25.07.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та зарахування для призначення пенсії за віком: стажу роботи конструктором другої категорії з виконанням обов'язків відповідального електрогосподарства філіалу в Українському державному конструкторсько - технологічному інституті транспорту АПК-УДКТІ Агротранс за період з 08.08.1979 року по 01.02.1996 року та період здійснення ним підприємницької діяльності з 23.06.1995 року по 08.02.2006 року.

02.08.2017року УПФ України в м. Івано-Франківську листом за № 291/М-15 відмовило у перерахунку пенсії та зарахуванні для призначення пенсії за віком стажу роботи конструктором другої категорії з виконанням обов'язків відповідального електрогосподарства філіалу в Українському державному конструкторсько - технологічному інституті транспорту АПК-УДКТІ Агротранс за період з 08.08.1979 року по 01.02.1996 року та період здійснення підприємницької діяльності з 23.06.1995 року по 08.02.2006 року, посилаючись на те, що в трудовій книжці запис про звільнення 01.02.1996 року завірений печаткою, де вказано назву вже неіснуючої держави «СРСР». Тобто, станом на 1996рік така печатка вже повинна була бути анульованою, згідно вимог законодавства України. Не зараховано період підприємницької діяльності з 23.06.1995 року по 30.06.2000 року, через відсутність інформація системи даних персоніфікованого обліку (довідка форми ОК - 5) за період з 01.07.2000року по 08.02.2006року. Період здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року для фізичних осіб підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що позивачем надано належні докази, які підтверджують спірний страховий стаж.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є Трудова Книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача видно, що вона містить усі необхідні записи про роботу у спірний період, а отже є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Стосовно посилань апелянта на те, що до страхового стажу не враховано період роботи з 08.08. 1979 року по 01.03.1996 року, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення 01.02.1996 року завірений печаткою, де вказано назву держави «СРСР», котра припинила своє існування з проголошенням Незалежності України, адже Постанова Верховної Ради України від 11.05.1992 р. "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" № 2318-XII не містить жодних покликань про нечинність фактично існуючих на той час печаток та штампів, а лише рекомендації по їх заміні. Не видалення з гербової печатки символу « СРСР », не породжує наслідків недійсності документів, котрі нею були завірені із фактичним збереженням найменування та діяльності установи, організації чи підприємства. Відповідні та належні записи в трудовій книжці позивача щодо спірного періоду роботи, є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу при наявності архівних відомостей по даному підприємству (накази про прийняття та звільнення з роботи працівників, відомості нарахування і виплати заробітної плати та інше).

А тому посилання апелянта на порядок, визначений постановою К М України від 12.09.1993р. № 637 "Про затвердження порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" є упереджено - хибним, адже Трудова книжка є наявною з усіма внесеним до неї записами, відтак надання позивачем уточнюючих довідок на підтвердження страхового стажу за спірний період є абсолютно безпідставним.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно ч. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 року № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Враховуючи вищенаведені законодавчі норми та не доведення апелянтом правомірності своїх дій та рішень, колегія суддів прийшла до беззаперечного переконання про підставність часткового задоволення позовних вимог, а саме шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи конструктором другої категорії з виконанням обов'язків відповідального електрогосподарства філіалу в Українському державному конструкторсько - технологічному інституті транспорту АПК-УДКТІ Агротранс за період з 08.08.1979 року по 01.02.1996 року, період здійснення підприємницької діяльності з 23.06.1995 року по 31.12.1999 року та здійснити перерахунок пенсії за віком починаючи з 25 липня 2017 року.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року у справі №344/10504/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 26.01.2018 року