Справа № 2а-10468/09/2670
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2018 Київ К/9901/693/18 2а-10468/09/2670

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуПриватного підприємства «Солекс»
на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2013 року (суддя А.В. Літвінова)
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року (колегія у складі суддів: Я.М. Василенко, В.В. Кузьменко, О.І. Шурко)
у справі №2а-10468/09/2670
за позовомПриватного підприємства «Солекс»
доДержавної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби
провизнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Солекс» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва від 21 травня 2009 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2040,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неправомірністю прийняття відповідачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, оскільки ним було здійснено все можливе для встановлення технічної сумісності використовуваних ним гральних автоматів з комп'ютерно-касовою системою «Фіскал», однак виробник гральних автоматів, які використовував позивач, чітко визначив свою позицію щодо неможливості такого оснащення, а тому у позивача об'єктивно не існувало можливостей для обладнання гральних автоматів комп'ютерно-касовою системою «Фіскал».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що суб'єкти господарювання підлягають притягненню до відповідальності за використання гральних автоматів, у яких не реалізовані фіскальні функції, з моменту включення до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій комп'ютерно-касової системи «Фіскал», тобто з 01 липня 2008 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин справи.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Державною податковою адміністрацією Івано-Франківській області 13 квітня 2009 року відповідно до направлення на перевірку від 13 квітня 2009 року №00005496 проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

Перевіркою встановлено надання послуг гри на 6 гральних автоматах не зареєстрованих в органах державної податкової служби і не переведених у фіскальний режим. Всі гральні автомати були підключені до електромережі і знаходилися у робочому стані.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у Святошинському районі місті Києва за порушення Приватним підприємством «Солекс» пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» винесено рішення від 21 травня 2009 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2040,00 грн.

Правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до статті 2 цього Закону, РРО - це пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг). У свою чергу фіскальні функції - це здатність РРО забезпечувати одноразове занесення, довготермінове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове зчитування і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій.

Виходячи із наведеного оснащений фіскальною функцією гральний автомат є РРО.

Згідно з пунктом 1 статті 3 України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання у сфері послуг зобов'язані проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО.

За порушення цієї вимоги до суб'єктів господарювання за рішенням контролюючих органів державної податкової служби застосовуються штрафні (фінансові) санкції, передбачені статтею 17 зазначеного Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на території України дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року № 121 «Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій», прийнятою на виконання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», остаточний термін (чотири рази переносився урядовими постановами) переведення на облік розрахункових операцій із застосуванням РРО суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують у своїй діяльності гральні автомати, встановлено до 31 грудня 2006 року (пункт 6 додатку до постанови). Обов'язок забезпечити організацію розроблення автоматів з продажу товарів (послуг), які відповідатимуть технічним вимогам, а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів, що вже діють, покладено на Міністерство промислової політики України.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 01 липня 2008 року № 430 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій у новій редакції» комп'ютерно-касову систему «Фіскал», яка призначена для фіскалізації гральних автоматів, автоматизації збору, обліку і контролю даних про функціонування залів гральних автоматів включено до Державного реєстру.

Зазначене свідчить, що станом на 01 липня 2008 року держава виконала свій обов'язок щодо правового врегулювання та технічного забезпечення переведення на облік розрахункових операцій із застосуванням РРО суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують у своїй діяльності гральні автомати.

Отже з цієї дати, суб'єкти господарювання зобов'язані використовувати у своїй діяльності гральні автомати оснащені комп'ютерно-касовою системою «Фіскал» і не повинні вводити в експлуатацію ті гральні автомати, що не забезпечують можливість застосування цієї системи.

Факт використання позивачем гральних автоматів, у яких не реалізовані фіскальні функції, свідчить про порушення ним пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2014 року у справі № 21-341а11.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, перевірка була проведена у квітні 2009 року, тобто після дати реєстрації вищезазначеної комп'ютерно-касової системи, що підтверджує вину позивача у порушенні ним порядку використання РРО.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства «Солекс» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді І.А.Васильєва
С.С.Пасічник