Справа № 359/9999/17
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2018-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №359/9999/17
Провадження № 2-а/359/62/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Пугач Д.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Куколя В.В., та представника відповідача Батечко Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції м. Борисполя Київської області Бабича Івана Ярославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

13.12.2017 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 830529 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач виходив з того, що 14.11.2017 року він зупинив свій автомобіль ближче 30 м. від посадкового майданчику зупинки громадського транспорту біля будинку № 27 по вул. Київський Шлях в м. Бориспіль, тим самим порушив п.15.9 е) ПДР України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З даною постановою позивач не згоден, вважає її такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Під час винесення постанови відповідач порушив вимоги ст.ст. 268, 278, 279 КУпАП.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача з підстав дотримання інспектором поліції вимог чинного законодавства України та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а факт самого порушення Правил дорожнього руху позивачем доведено відповідною відео фіксацією. Додатково долучив до матеріалів справи письмові заперечення.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративного позову та подані стороною відповідача додаткові докази і заперечення, переглянувши відео фіксацію правопорушення, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2017 року інспектором роти № 1 УПП у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бабич І.Я. винесено постанову серія АР № 830529 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.5).

Як вбачається з пояснень позивача, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, але цього зробити він не зміг, оскільки його вимоги були інспектором проігноровані. Позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та винесеною з грубим порушенням його прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 3, 11 ч.1. ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п.8.1 ПДР).

Відповідно до п. 15.9.е) ПДР зупинка забороняється ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Зупинки маршрутних транспортних засобів позначаються інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.41 - 5.44. Заборона зупинки іншим транспортним засобам у таких місцях введена для забезпечення безперебійної роботи громадського транспорту відповідно до встановленого графіка руху, створення пасажирському транспорту безпечних умов для під'їзду до зупинки або від'їзду від неї.

Відповідно до Державних будівельних норм 2.3-5-2001, затверджених наказом Держбуду України від 11.04.2001 та введені в дію з 01.10.2001 p.: 2.34 Одиничні зупинки, в тому числі й суміщені (автобусно-тролейбусні), улаштовують за умови, якщо сумарна частота руху маршрутних транспортних засобів, які користуються однією зупинкою, не перевищує 30 од./год; подвійні - коли обслуговується декілька маршрутів одного виду транспортних засобів з сумарною частотою руху більше як 30 од./год. За частоти руху автобусів і тролейбусів більше 30 од./год їх зупинки слід розосереджувати: розміщується тролейбусна, а за нею автобусна зупинка; відстань між їх посадочними площадками повинна бути не менше 10 м.

2.38 Місце автобусної чи тролейбусної зупинки може бути звичайним при незмінній ширині проїзної частини або влаштованим, при можливості, за рахунок розширення проїзної частини у вигляді відкритої "кишені" (відокремлення "кишень" від проїзної частини бордюром чи іншою перешкодою для руху забороняється). Ширина "кишені'' приймається такою, що дорівнює ширині смуги руху, але не менше 3,5 м за рахунок технічних і розділювальних смуг між проїзною частиною і тротуаром, а також смуг зелених насаджень; довжина перехідної ділянки на в'їзді до зупинки - 20 м, на виїзді -15м.

2.44 Довжина посадочної площадки визначається типами і кількістю маршрутних транспортних засобів, що одночасно здійснюють висадку-посадку пасажирів на зупинці, і повинна прийматися згідно з таблицею 2.11.

Здійснивши заміри, встановлено, що довжина заїзної «кишені» становить 54 м.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Зокрема, на відео файлу з відео з боді-камер, зафіксовано подію, що мала місце 14.11.2017 де зафіксовано позивача його автомобіль який знаходився в зоні дії знаку 5.41-5.44, при цьому на відео зафіксовано відповідача який роз'яснив суть адміністративного правопорушення та права позивача і строки їх оскарження.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (зі змінами та доповненнями) та п. 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідачем в діях Позивача було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил дорожнього руху до Позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 830529 від 14.11.2017.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є рішення, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення.

Також частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при вирішення питання про накладення стягнення за адміністративні не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст. 19 Конституції України.

Статтею 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу; а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом всі ці обставини були з'ясовані та встановлені відповідачем.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення - акт органів адміністративної юрисдикції, яким вирішується питання про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та застосування до нього мір адміністративного стягнення, тобто постанова повинна містити прийняте по справі рішення. Також постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа, викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта. - передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення: прийняте по справі рішення.

Із наведеного вбачається, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 14.11.2017 року вище переліченим вимогам відповідає, а тому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою та що в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Стаття 33 КУпАП (з урахуванням змін, внесених Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015), встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто Відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості Позивачем на місці вчинення правопорушення не надано. Крім того, позивачу роз'яснено його права та обов'язки у відповідності до ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на відео запису, дослідженому судом.

Таким чином, керуючись нормою ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю вважаю, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач, як посадова особа що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення позивачем Правил дорожнього руху України та виніс відповідну постанову.

Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема це частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, вважаю, що доводи позовної заяви є суперечливими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. У зв'язку з викладеним, позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі слід віднести на рахунок Державного бюджету України, оскільки особа яка оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного та ст.ст. 7, 9, 33, 122, 213, 222, 245, 251, 252, 258, 280, 284, КУпАП, ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 86, 94, 128, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції м. Борисполя Київської області Бабича Івана Ярославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення КАС України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.01.2018 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області С.М.Вознюк