Справа № 819/1500/16
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/2314/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Коваль Т.О.

представник позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.01.2017 року (суддя Білоус І.О., м. Тернопіль) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 26.11.2016 року звернувся з позовом до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2016 року №.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що при проведенні перевірки ГУ ДФС в Тернопільській області діяльності ФОП ОСОБА_3, встановлено, що його найманий працівник 28.08.2016 року порушив порядок проведення розрахунків за готівку та здійснив розрахункові операції за готівкові кошти на повну вартість покупки 200 грн. і 100 грн., не провівши їх через реєстратор розрахункових операцій та не роздрукував на РРО розрахунковий документ встановленої форми на вартість покупки скрапленого газу на суму 200 грн. та розливного палива на суму 100 грн.. Водночас позивач зазначає, що реалізація палива та скрапленого газу відбулась без відома позивача та поза межами його господарської діяльності, так як позивач не веде господарську діяльність з реалізації паливно-мастильних матеріалів, а використовує їх виключно для потреб власної господарської діяльності, тобто виключно для власних потреб, здійснюючи заправки власних транспортних засобів.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 січня 2017 року в справі №819/1500/16 адміністративний позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.09.2016 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Тернопільською обєднаною державною податковою інспекцією подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невірне встановлення фактичних обставин справи.

Зазначає, що перевіркою встановлено факт реалізації на АЗС за готівкові кошти 7 літрів дизельного палива та 20 літрів газу пропан-бутан. Такий факт зокрема засвідчено поясненнями найманого працівника ОСОБА_4 наданого під час проведення перевірки, акт перевірки ФОП ОСОБА_3 був підписаний без зауважень, що засвідчено відповідним записом та підписами в акті перевірки. Відтак вважає, що дії відповідача є законними.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.08.2016 року Тернопільською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання субєктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв.

При проведенні перевірки ГУ ДФС в Тернопільській області діяльності ФОП ОСОБА_3 встановлено, що найманим працівником останнього 28.08.2016 року на складі порушено порядок проведення розрахунків за готівку, а саме, розрахункові операції за готівкові кошти на повну вартість покупки 200 грн. і 100 грн., не проведено через реєстратор розрахункових операцій та розрахунковий документ встановленої форми - вартість покупки скрапленого газу на суму 200 грн. та розливного палива на суму 100 грн. - не роздруковано на РРО.

За результатами перевірки встановлено порушення, та прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.09.2016 р., згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 грн..

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням рішенням 15.09.2016 року позивачем оскаржено його до ДФС України.

За результатами розгляду зазначеної скарги ДФС України листом від 14.11.2016 року повідомлено про залишення без змін рішення ГУ ДФС України в Тернопільській області, відтак позивач звернувся до суду

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що ФОП ОСОБА_3, використовуючи пальне для власних потреб, не зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального, а також не є особою, яка здійснює розрахункові операції.

Зокрема, судом першої інстанції взято до уваги пояснення найманого працівника ОСОБА_4, який зазначив, що перебуваючи на складі, що знаходиться в смт. Велика Березовиця, вул. Подільська 27 самовільно привласнив паливно - мастильні матеріали, а саме 20 літрів скрапленого газу та 7 літрів дизельного палива без відома ФОП ОСОБА_5Є з метою власного збагачення.

Таким чином, суд вбачає, що реалізація товару зі складу здійснена не субєктом господарювання, а самовільно фізичною особою поза межами провадження господарської діяльності позивача. А товар, станом на час проведення розрахунків із продавцем, під час його реалізації не належав ФОП ОСОБА_3, а перебував у власності фізичної особи ОСОБА_4, яка діяла самовільно у власних інтересах та розпоряджалась майном на власний розсуд.

Відтак, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_5 здійснює придбання паливно мастильних матеріалів та зберігання їх на складах належних йому на праві приватної власності. Метою купівлі та зберігання пального є забезпечення вказаним продуктом автомобілів, що використовуються при провадженні господарської діяльності для власних потреб здійснення - заправки власних транспортних засобів.

У випадку, коли придбане субєктом господарювання пальне використовується виключно для власних потреб, обовязок реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального згідно з п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу не виникатиме, оскільки така операція не є реалізацією пального у розумінні абзацу другого п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Таким чином, у разі заправки субєктом господарювання виключно власних транспортних засобів із власних ємностей (у т.ч. через власні внутрішні АЗС, ПЗП і т.д.) пальним, розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі за яке не здійснюються, то такі операції не є обєктом оподаткування акцизним податком з роздрібного продажу підакцизних товарів. Отже, у такому випадку, платник податків не вважається платником акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо можливості задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

Тому, субєкт господарської діяльності, який здійснюватиме будь-які операції, визначені п.п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 Кодексу, є особою, яка реалізує пальне, і відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу є платником акцизного податку.

Згідно з п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України особи, які здійснюють реалізацію пального, підлягають обовязковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців, до початку здійснення реалізації пального.

Як свідчать матеріали справи, працівниками контролюючого органу проведено фактичну перевірку господарської одиниці (АЗС), що розташована за адресою: вул. Подільська, 27 та 47 смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область та належить ФОП ОСОБА_3 Під час перевірки проведено контрольну розрахункову операцію. Перевіркою встановлено факт реалізації на АЗС за готівкові кошти 7 літрів дизельного палива та 20 літрів газу пропан бутан без реєстрації платником акцизного податку.

Реалізацію палива здійснив працівник ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_4, прийнятий на роботу на підставі наказу №10 від 23.08.2016 року на посаду вантажника. Вказаний працівник здійснив заправку автомобіля, який не перебуває у власності ФОП ОСОБА_3.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 вимог пункту 117.3 статті 117 ПК України.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на проведене ним службове розслідування щодо продажу його працівником вищезазначеного пального, оскільки такі пояснення не спростовують законність прийнятого відповідачем оскаржуваного повідомлення-рішення.

Виходячи з наведеного, на думку суду апеляційної інстанції апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч. 3 ст. 243 ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.01.2017 року у справі № 819/1500/16 скасувати та прийняти нову постанову якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 26.01.2018 року.