Справа № 800/534/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

30.01.2018 м. Київ П/9901/401/18 800/534/17

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої ради правосуддя, в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Вищої ради правосуддя, яка не вжила заходів для належної перевірки викладених фактів та обставин ознак дисциплінарного проступку судді ОСОБА_1;

- зобов'язати Вишу раду правосуддя відкрити дисциплінарне провадження стосовно судді Верховного суду України ОСОБА_1;

- визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя, яка виявилась у ненаданні належної відповіді на запит від 22 серпня 2017 року;

- зобов'язати Вишу раду правосуддя протягом 15-ти днів надати відповідно до законодавства належну обґрунтовану відповідь на запит від 22 серпня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про зобов'язання вчинити дії залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

15 грудня 2017 року припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України, у зв'язку із початком роботи Верховного Суду.

Згідно з пунктом 5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; <…>.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу №800/534/17 (провадження П/9901/401/18) передано на розгляд колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду: суддя-доповідач (головуючий суддя) Данилевич Н.А., судді Шарапа В.М., Бевзенко В.М., Білоус О.В., Желтобрюх І.Л.

Згідно з підпунктом 12 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною четвертою статті 22 КАС України встановлено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Аналіз цих норм процесуального законодавства дає підстави для висновку, що вирішення питання про відкриття провадження у цій справі належить до повноважень Верховного Суду.

Відповідно до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що аналіз позовних вимог та їх обґрунтування дають підстави для висновку, що позивач фактично оскаржує рішення та діяльність Вищої ради правосуддя щодо розгляду його скарги.

У відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом необхідно відмовити, враховуючи наступне.

Конституцією України встановлено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення добору суддів, прокурорів, їх професійної підготовки, оцінювання, розгляду справ щодо їх дисциплінарної відповідальності, фінансового та організаційного забезпечення судів (частина 10 статті 131).

Порядок дисциплінарного провадження щодо судді врегульовано Законом України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон про судоустрій і статус суддів, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема частиною першою статті 107 визначено право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 реалізував право на звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді Верховного суду України ОСОБА_1, який, на думку позивача, вчинив дисциплінарний проступок.

Згідно зі статтею 108 Закону про судоустрій і статус суддів дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

За правилами статті 42 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон про ВРП, в реакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

Дисциплінарне провадження включає: 1) попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги; 2) відкриття дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне провадження здійснюється в розумний строк. Строки здійснення дисциплінарного провадження визначаються цим Законом та регламентом Вищої ради правосуддя.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 43 Закону про ВРП встановлено, що член Дисциплінарної палати, визначений для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (доповідач): вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону та наявність підстав для залишення без розгляду дисциплінарної скарги чи відмови у відкритті дисциплінарної справи; за наявності підстав, визначених пунктами 1 - 5 частини першої статті 44 цього Закону, - повертає дисциплінарну скаргу скаржнику.

Отже, статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя стосовно розгляду скарг та здійснення дисциплінарного провадження щодо судді визначаються Конституцією України, законами України «Про Вищу раду правосуддя» та «Про судоустрій і статус суддів».

З ухвали від 17 жовтня 2017 року №4054/0/18-17, постановленої членом Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_3, вбачається, що скаргу ОСОБА_2 стосовно дисциплінарного проступку судді Верховного суду України ОСОБА_1 залишено без розгляду та повернуто як таку, що не відповідає вимогам частини другої статті 107 Закону про судоустрій і статус суддів. Зміст цієї ухвали, копію якої позивач додав до свого позову, свідчить, що попередню перевірку скарги ОСОБА_2 від 22 серпня 2017 року, яка надійшла до Вищої ради правосуддя 31 серпня 2017 року, проведено у відповідності до вимог щодо дисциплінарної скарги.

З огляду на постановлення оскаржуваної ухвали за результатами попередньої перевірки скарги дії Вищої ради правосуддя щодо проведення попередньої перевірки не можуть бути самостійним предметом адміністративного позову як такі, що не породжують безпосередніх правових наслідків (не змінюють обсягу прав і обов'язків особи, у тому числі й позивача).

Крім того, частиною четвертою статті 44 Закону про ВРП визначено, що рішення про повернення дисциплінарної скарги оскарженню не підлягає.

Разом із цим Законом про ВРП встановлено процедуру стосовно оскарження рішень, ухвалених Дисциплінарними палатами.

Так, відповідно до частини другої статті 50 Закону про ВРП за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

Якщо Дисциплінарна палата ухвалила рішення про відмову у притягненні судді до дисциплінарної відповідальності, дисциплінарне провадження припиняється (частина шоста цієї статті).

Частиною першою статті 51 Закону про ВРП встановлено, що право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.

Скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.

Згідно з положеннями статті 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» до суду може бути оскаржене рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.

Таке законодавче врегулювання випливає з пункту 3 частини першої статті 131 Конституції України, яким визначено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

Зі змісту цього позову вбачається, що ОСОБА_2 заявив позовні вимоги, які зводяться до визнання протиправною бездіяльності Вищої ради правосуддя щодо невідкриття дисциплінарного провадження відносно судді Верховного суду України ОСОБА_1 та зобов'язання відповідача відкрити таке провадження, тобто фактично оскаржується діяльність щодо постановлення ухвали від 17 жовтня 2017 року №4054/0/18-17 членом Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 У цій ухвалі не зазначено про можливість її оскарження, в тому числі і заявником ОСОБА_2

За такого правового врегулювання та з огляду на матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що така ухвала та діяльність органів Вищої ради правосуддя щодо її постановлення не підлягають оскарженню в судах.

Також необхідно вказати, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових правовідносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій. Право на оскарження рішення, дій Вищої ради правосуддя, її органів, що здійснюють дисциплінарне провадження, мають лише суб'єкти цього провадження в порядку, передбаченому законом. Громадяни, які не є суб'єктами дисциплінарного провадження щодо суддів, не мають права оскаржувати дії та рішення визначених законом органів за результатами такого провадження.

Частиною третьою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Водночас ОСОБА_2 не є суб'єктом дисциплінарного провадження в розумінні зазначених норм законодавства, тобто між ним та Вищою радою правосуддя, якою розглянуто його скаргу в установленому законодавством порядку, відсутній будь-який спір, що підлягає розгляду в судах. З матеріалів позовної заяви вбачається, що Вища рада правосуддя не вчиняла будь-яких дій або бездіяльності, які б створювали для позивача права та обов'язки і породжували для нього право на захист, і, відповідно, право на звернення до суду з таким позовом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Аналогічні приписи були закріплені у п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви до Вищого адміністративного суду України).

Отже, за такого правового врегулювання у відкритті провадження у справі за цим позовом необхідно відмовити.

Керуючись статтями 22, 170, 266, 243, 256, 294, пп. 12 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду через Верховний суд як суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів.

СуддяН.А. Данилевич