Справа № 754/11995/17
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/217/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

при секретарі Шевчук М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУПФУ в м. Києві) про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує наступним.

Позивач є полковником запасу, який проходив військову службу з 1990 року по 02.09.2013 року. Під час проходження служби наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 року №600 (додаток №1) позивач був відряджений у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - ДП ОПР України), де останній проходив службу на різних посадах та отримував грошове забезпечення. Наказом Міністра оборони України №261 від 02.08.2013 року (додаток №2) позивач звільнений у запас. Виключений зі списків особового складу Украероцентру ДП ОПР України наказом Генерального директора ДП ОПР України №448/о від 27.08.2013 року (додаток №3) з посади начальника зміни відділу управління використання повітряного простору Украероцентру.

З 28.08.2013 року позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві та отримує пенсію, призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (в редакції, чинній на момент призначення пенсії).

11.09.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення з 01.06.2017 року на підставі довідки №2.2.1-39-282 від 21.08.2017 року, виданої ДП ОПР України.

Листом ГУПФУ в м. Києві від 06.10.2017 року №23840/03 позивача було повідомлено про те, що порядок проведення перерахунку пенсії визначений ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон). Із 01.01.2017 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII внесено зміни до частини четвертої статті 63 Закону. Постанови Уряду щодо збільшення розмірів грошового забезпечення, а також які визначають умови, порядок та розміри перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення,я кі набувають чинності у 2017 році, не приймалися. Водночас повідомлено позивача про те, що 03.10.2017 року Верховною Радою України прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Вважаючи відмову відповідача у перерахунку пенсії протиправною, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

На момент звернення позивача до суду із даним позовом була чинною редакція КАС України з останніми змінами, внесеними 03.08.2017 року.

Ухвалою суду від 15.09.2017 року відкрито скорочене провадження у справі (відповідно до вимог КАС України в редакції на час вчинення процесуальної дії).

Ухвалою суду від 07.11.2017 року призначено судове засідання по справі (відповідно до вимог КАС України в редакції на час вчинення процесуальної дії).

У зв'язку з прийняттям ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-19, внесено зміни до КАС України, які набрали чинності 15.12.2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги за викладених у позові обставин та просив суд їх задовольнити, зазначивши, що судова практика з розгляду аналогічних спорів свідчить про необхідність задоволення його позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

З урахуванням вимог ст. 205 КАС України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії витягу із наказу Міністра оборони України від 02.08.2013 року №261, полковника ОСОБА_1, начальника зміни відділу управління використання повітряного простору Украероцентру, ДП ОПР України звільнено з військової служби у запас відповідно до ч.6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу».

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві з 2013 року та отримує пенсію, призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (в редакції, чинній на момент призначення пенсії).

11.09.2017 року позивач звернувся до ГУПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення з 01.06.2017 року, надавши довідку №2.2.1-39-282 від 21.08.2017 року, видану ДП ОПР України.

Листом ГУПФУ в м. Києві від 06.10.2017 року №23840/03 позивача було повідомлено про те, що порядок проведення перерахунку пенсії визначений ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон). Із 01.01.2017 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII внесено зміни до частини четвертої статті 63 Закону. Постанови Уряду щодо збільшення розмірів грошового забезпечення, а також які визначають умови, порядок та розміри перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення,я кі набувають чинності у 2017 році, не приймалися. Водночас повідомлено позивача про те, що 03.10.2017 року Верховною Радою України прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». Крім того, зазначено, що п. 6 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону доручено Кабінету Міністрів України подати на розгляд Верховної Ради України до 01.11.2017 року законопроект про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перерахунку пенсій військовослужбовців із урахуванням оновленого грошового забезпечення.

Відповідний перерахунок пенсії позивачу ГУПФУ в м. Києві здійснено не було.

Згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Стаття 22 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент розгляду справи) (далі - Закон),перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно з приписами ч.4 ст. 63 Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З наведеної норми права вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 року № 1281 «Про створення об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» передбачено, зокрема, що грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Украероруху, потрібно здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».

Відповідно до пункту 80 Положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року № 1053/2001, пенсійне забезпечення звільнених у запас або у відставку відряджених військовослужбовців здійснюється на загальних підставах, передбачених законодавством для військовослужбовців.

За правилами пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 № 45 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у відповідних випадках.

Таким чином, Кабінет Міністрів України делегував керівникам державних органів своє право визначати розміри посадових окладів, тому наказ Украероруху № 228 від 30.06.2017 року «Про підвищення посадових окладів за займаними посадами військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України», яким підвищено з 1 червня 2016 року посадові оклади військовослужбовців, відряджених до Украероруху, є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч.4 ст. 63 Закону.

Абзацом сьомим пункту 3 Порядку встановлено, що особам, що відряджалися для виконання службових обов'язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв'язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 10.05.2016 року у справі №21-278а16.

Згідно приписів ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов'язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов'язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України).

Конституційний Суд України зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України вважає, що норми-принципи частини п'ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв'язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, а також враховуючи правові позиції Конституційного Суду України та Верховного Суду України, суд приходить до висновку про те, що пенсія позивача підлягає перерахунку, з урахуванням довідки ДП ОПР України №2.2.1-39-282 від 21.08.2017 року, згідно вимог ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, суд критично оцінює вимогу позивача, що стосується перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих)відповідно до […] , в тому числі і ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже, розмір призначеної або перерахованої відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, і належної позивачу, пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів та тимчасово на період по 31.12.2017 - 10740 грн.

Норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, отже, законних підстав для виплати пенсії в більшому, ніж обмежено, розмірі немає.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

Проаналізувавши та оцінивши обставини справи в їх сукупності через призму вищенаведених правових норм, дотримуючись вимог Основного Закону України, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем ГУПФУ в м. Києві правомірності своїх дій/бездіяльності та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Конституції України, ст.ст. 6-11, 14, 77, 139, 217, 241-246, 255, 293, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, ) щодо відмови ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення на підставі довідки №2.2.1-39-282 від 21.08.2017 року «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії», виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, ) провести ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення на підставі довідки №2.2.1-39-282 від 21.08.2017 року, виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року з 01 червня 2017 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 640 гривень.

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення суду складено 26.01.2018 року.

Головуючий: