Справа № 822/3523/17
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3523/17
РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В.

за участі:секретаря судового засідання Вересняк А.А. представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 представника відповідача Федючок В.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізиної особи - ОСОБА_4 до Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.08.2015, згідно з яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у загальній сумі 19876,25 грн., з яких: 15765,0 грн. - за основним платежем; 4111,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

На підставі вказаного податкового повідомлення-рішення податковий орган визначив позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у зв'язку з несплатою ним податку з доходу, який він отримав у вигляді додаткового блага - прощення (анулювання) кредитором боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає податкове повідомлення-рішення незаконним, оскільки, на його думку, прощення кредитором боргу не утворює об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб. До того ж, позивач вважає, що податковий орган невірно визначив базу і об'єкт оподаткування.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов до наступних висновків.

Суд встановив, що 20.08.2007 року ПАТ "КБ Надра" (банк) і ОСОБА_4 (позичальник) уклали кредитний договір від 20.08.2007 № 13/АП/2007-840, згідно з яким позивач одержав у банку кредит в доларах США та зобов'язувався сплачувати проценти за користування кредитом.

Станом на 30.09.2014 заборгованість позивача за вказаним кредитним договором складала 13153,94 доларів США, з яких:

10270,53 доларів США- зобов'язання зі сплати тіла кредиту (основне зобов'язання);

2883,41 доларів США зобов'язання зі сплати пені по кредиту.

15.10.2014 між ПАТ "КБ Надра" (кредитор) і позивачем (боржник) було укладено додатковий договір до кредитного договору від 20.08.2007 № 13/АП/2007-840 про внесення змін та доповнень за вказаним кредитним договором.

Таким чином, залишок боргу позивача перед ПАТ "КБ Надра" за кредитним договором від 20.08.2007 № 13/АП/2007-840 у загальній сумі 94 168,18 грн було анульовано (прощено) кредитором.

У зв'язку з укладанням договору про припинення зобов'язань за кредитним договором ПАТ "КБ Надра" письмово роз'яснило позивачу про те, що сума прощеного боргу вважатиметься доходом, який підлягає декларуванню та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Крім того, ПАТ "КБ Надра" подав до податкового органу податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за формою № 1-ДФ, в якому повідомив про виплату позивачу доходу за ознакою "126" (додаткове благо) у сумі 94 168,18 грн.

Як з'ясувалось під час судового розгляду, позивач декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік до податкового органу не подавав, суму прощеного боргу в якості одержаного доходу не декларував.

Посадовими особами Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 та статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання правильності та повноти визначення позивачем суми податку на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування 2014 року (акт перевірки від 17.07.2015 № 467/22-09/17-04 ).

За результатами перевірки посадові особи Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області дійшли висновку про те, що позивач порушив вимоги підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.4.8 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України, що виявилось у заниженні річного оподатковуваного доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за 2014 рік, на суму 94168,18 грн, та призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 15765,0 грн.

Кам'янець-Подільською ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області за результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018 № , згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування" на загальну суму 19876,25 грн., з яких: 15765,0 грн. - за основним платежем; 4111,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що оцінка спірних правовідносин здійснюється на підставі положень Податкового кодексу України, що були чинними на час укладення угоди про прощення боргу (жовтень 2014 року).

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового кодексу України, згідно з пунктом 164.1 статті 164 якого загальний оподатковуваний дохід платника податку - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент укладення позивачем і банком угоди щодо анулювання боргу, жовтень 2014 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Положеннями підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додаткове благо - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV Кодексу).

Однак, з аналізу положень абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України вбачається, що анулювання кредитором суми боргу платника податку законодавець прямо ототожнив з додатковим благом для цілей оподаткування, і не передбачив жодних виключень чи особливостей для визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб щодо анульованого боргу в залежності від природи боргового зобов'язання (кредит, відсотки чи пеня).

Правильність такого тлумачення підтверджується історичним аналізом динаміки розвитку законодавчого регулювання оподаткування операцій з прощення боргу.

Так, Законом України від 09.04.2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності 07.05.2015, внесено зміни до Кодексу в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті., а саме: підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу доповнено пунктом 8 такого змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Таким чином, це означає, що до 1 січня 2015 року операції з прощення (анулювання) боргу за відсотками та пенею за кредитами в іноземній валюті становили об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Суд не може погодитись з посиланням позивача на положення підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, згідно з яким сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, оскільки вказаної норми не існувало на момент виникнення спірних правовідносин і з'явилася вона з'явилася в Податковому кодексі України лише у травні 2015 року на підставі згаданого вище Закону України від 09.04.2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" (набрав чинності 07.05.2015).

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на положення підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, згідно з якими до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Суд зазначає, що посилання позивача на вказану норму є помилковим, оскільки цими положеннями регулюються питання оподаткування доходу, який одержує платник податків у вигляді відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, а це не відповідає обставинам справи.

У справі, що розглядалась, позивач не одержував дохід у вигляді відсотків, а навпаки був зобов'язаною особою, якій був прощений (анульований) борг.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті), якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому пункту 167.1 ст. 167 Кодексу.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що податковий орган правомірно і правильно дійшов висновку, що позивач порушив вимоги абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, вірно визначив суму грошового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій, тому підстави для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - ОСОБА_4 до Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.08.2015 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 січня 2018 року

Головуючий суддя Г.В. Лабань