Справа № 826/7796/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 січня 2018 року № 826/7796/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Селтік»

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ БАНК»

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом звернулось приватне підприємство «Селтік» (надалі також - позивач) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ БАНК» 9надалі також - відповідач) про скасування вимоги.

Позовні вимоги з урахуванням уточнень, обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно винесено вимогу від 15.05.2017 №15/199 про усунення порушень основного зобов'язання за кредитним договором №11 від 29.02.2008 та договором іпотеки від 29.02.2008.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Заперечень щодо заявленого позову суду не надано.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник відповідачів, судом прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ВАТ «Український Банк Розвитку та Партнерства» (правонаступник ПАТ «БГ «Банк») укладено кредитний договір №11 від 29.02.2008 та договір іпотеки віл 29.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Краковецькою А.М. за реєстровим номером 1145, за яким ПП «Селтік» є іпотекодавцем, а ПАТ «БГ Банк» іпотекодержателем.

Відповідачем в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-ІV (надалі по тексту - Закон №898-ІV) звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність предмета іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до листа №00/20-1680 від 31.10.2013, заборгованість у позивача перед відповідачем була відсутня (а.с.29).

Доказів про наявність заборгованості позивача перед банком за іпотечним договором, відповідачем, суду не надано.

В свою чергу, відповідач після завершеного в порядку передбаченому ст. 36 Закону №898-ІV досудового способу звернення на предмет іпотеки направив 15.05.2017 позивачу вимогу №15/199, відповідно до змісту якої відповідач вимагає від позивача погасити борг в сумі 535 996 007,10грн.

Таким чином, внаслідок набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в силу ст. 17 Закону № 898-ІV, обґрунтовується безпідставність оскаржуваної вимоги, що фактично випливає із недійсності самого Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Краковецькою А.М. 29.02.2008, за реєстровим номером 1145.

Не погоджуючись з вимогою відповідача, позивачем подано адміністративний позов до суду.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері іпотеки регулюються низкою нормативно-правових актів. Передусім це Закон від 05.06.2003 №898-ІV «Про іпотеку», згідно із ст. 2 якого законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК), Господарського кодексу України (далі - ГК), Земельного кодексу України (надалі по тексту - ЗК), цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

Відповідно до Закону №898-ІV іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Зокрема відповідно до ст.575 ЦК, іпотека - це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ч. 4 ст. 3 Закону № 898-ІV).

Дійсне зобов'язання повинне ґрунтуватися на чинних правових підставах виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених законом, якими є договір або інший правочин, закон, рішення суду (ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК), і повинне бути спрямоване на реальне настання юридичних наслідків.

Отже, згідно із чинним законодавством іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобов'язання або вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Питання про визначення дійсності правочину пов'язується з моментом його вчинення відповідно до статей 205-210 ЦК. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК).

Безпосередньо Законом № 898-ІV визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а, отже, іпотека не може існувати самостійно без зобов'язання. Недійсність договору, забезпеченого іпотекою, тягне й недійсність іпотеки.

16.10.2013 державним реєстратором Рябоконь О.І. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 6851995 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення хімічного цеху за адресою м. Київ, вул. Червоноткацька, 46 загальною площею 13 491,3 кв.м., за ПАТ «Банк Перший» .

Статтею 36 Закону №898-ІV передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Статтею 17 Закону №898-ІV встановлено виключний перелік підстав припинення договору іпотеки зокрема однією із таких підстав являється : набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

З цих фактично доведених підстав недійсності договору іпотеки від 29.02.2008 посвідченого приватним нотаріусом КМНО Краковецькою А.М. за реєстровим № 1145, позивач просить визнати безпідставною та скасувати вимогу про усунення порушення основного зобов'язання за кредитним договором № 11 від 29.02.2008 року відповідно до змісту якої відповідач вимагає від позивача погасити борг в сумі 535 996 007,10 грн.

Так, судом встановлено, що 29.02.2008 між ВАТ «Універсальний банк розвитку та партнерства» було укладено Кредитний договір (надалі договір). За умовами Договору банком було відкрито Позивачу кредитну мультивалютну лінію з загальним лімітом 6 095 180,00 доларів США.

В забезпечення виконання вимог за Договором було передано нежиле приміщення хімічного цеху, зазначеного під літерою «Е», загальною площею 13 491,30 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька буд. 46.

Згідно зі ст. 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Правом дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки наділений іпотекодержатель та у разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки (ч. 2 ст. 12 Закону № 898-ІV).

Згідно зі ст. 33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 3 ст. 36 Закону № 898-ІV визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

Передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, установленому ст. 37 Закону № 898-ІV. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

16.10.2013 державним реєстратором Рябоконь О.І. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 6851995 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення хімічного цеху за адресою м. Київ, вул. Червоноткацька, 46 загальною площею 13 491,3 кв.м., за ПАТ «Банк Перший» .

31.10.2013 відповідач направив позивачу лист вих. № 00/20-1680 від 31.10.2013, зі змісту якого вбачається, що заборгованість позивача за кредитним договором № 11 від 29.02.2008 року, перед відповідачем відсутня. Зі змісту вказаного листа вбачається , що внаслідок невиконання позивачем кредитних зобов'язань, відповідач скористався правом передбаченим п. 4.1.3 Договору іпотеки від 29.02.2008 та ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття його у власність в рахунок виконання основного зобов'язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Правові висновки з цих правовідносин містяться у постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-1219цс16; постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України; від 28.09.2016 у справі № 6-1243цс16; від 26 жовтня 2016 р. у справі № 6-1625цс16.

Частиною 5 ст. 3 Закону № 898-IV передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 36 Закону №898-ІV передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Статтею 17 Закону №898-ІV встановлено виключний перелік підстав припинення договору іпотеки зокрема однією із таких підстав являється набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач після завершеного в порядку передбаченому ст. 36 Закону № 898-ІV, досудового способу звернення на предмет іпотеки направив 15.05.2017 позивачу вимогу, відповідно до змісту якої вимагається від позивача погасити борг в сумі 535 996 007,10 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд не погоджується з правомірністю винесення вимоги про усунення порушення основного зобов'язання за кредитним договором № 11 від 29.02.2008.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги ПАТ «БГ БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» про усунення порушення основного зобов'язання за кредитним договором № 11 від 29.02.2008 за Договором іпотеки від 29.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. за реєстровим номером 1145.

Також, суд зазначає, що скасування цієї вимоги зумовлене фактом недійсності самого похідного зобовязання -іпотеки, що є припиненим з підстав передбачених ст. 17 Закону № 898-ІV, внаслідок набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Суд також зазначає, що Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.12.2016 №826/26802/15, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві треті особи: Публічне акціонерне товариство "БГ БАНК" (який є правонаступником ПАТ "БАНК ПЕРШИЙ"), Приватне підприємство "СЕЛТІК про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6851995 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв.м. за ПАТ "Банк Перший" , та всі послідуючі/пов'язані індексні номери про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень; зобов'язати реєстратора внести/поновити реєстраційний запис до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. Е) за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13 491,3 м2, за Приватним підприємством "Селтік" () позовні вимоги задоволено частково.

Зазначеною постановою суду скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6851995 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв.м. за ПАТ "Банк Перший" , та всі послідуючі/пов'язані індексні номери про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, а також те, що у позивача відсутня заборгованість перед відповідачем, тому підстав виносити вимогу від 15.05.2017 №15-199 у відповідача були відсутні, то суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню в судовому порядку.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5- 11, 19, 72- 77, 90, 139, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати вимогу від 15.05.2017 №15/199 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ БАНК» про усунення порушення основного зобов'язання за кредитним договором №11 від 29.02.2008 та Договором іпотеки від 29.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. за реєстровим номером 1145.

Стягнути на користь приватного підприємства «Селтік» () здійснені витрати, щодо сплати судового збору у розмірі 3200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ БАНК» ().

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.В. Смолій