Справа № 804/5185/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 р. Справа № 804/5185/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у сумі 14 583,33 грн., -
У серпні 2016 року Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у сумі 14 583,33 грн.
В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що ОСОБА_2 є платником транспортного податку. Станом на 11.08.16 року відповідач має заборгованість зі сплати вказаного податку у розмірі 14 583,33, яка у добровільному порядку не сплачена, у звязку з чим податковий орган звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом про стягнення податкового боргу.
Представник Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області просив розглядати справу без його участі та в порядку письмового провадження.
ОСОБА_2, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, до суду не з'явився, письмових заперечень проти адміністративного позову не подав.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що представники позивача і відповідача просили про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
На податковому обліку в Лівобережні ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник транспортного податку перебуває ОСОБА_2.
Відповідно до п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_2 було надіслано податкове повідомлення-рішення від 21.12.2015 року № 5562-15, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 14 583,33 грн.
Внаслідок не сплати відповідачем у встановлений законодавством термін грошового зобовязання з транспортного податку, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.12.2015 року № 5562-15, виник податковий борг у розмірі 14 583,33 грн., який обліковується за ОСОБА_2 в картці облікового рахунку платника транспортного податку.
З метою стягнення податкового боргу Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Статтею 36 ПК України, визначено поняття податкового обов'язку, зокрема, це обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Відповідно до п. 41.2 ст. 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.
Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.
Відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відповідно до п.п. 267.3.1. п. 267.3 ст. 267 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Як було зазначено вище, відповідно до п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_2 було направлено податкове повідомлення-рішення від 21.12.2015 року № 5562-15, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 14 583,33 грн.
Податкове повідомлення-рішення від 21.12.2015 року № 5562-15 було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся відділенням Укрпошти на адресу контролюючого органу у звязку з закінченням строку зберігання.
Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 21.12.2015 року № 5562-15 належним чином вручене відповідачу 02.02.2016 року.
Відповідно до п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України, транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не було сплачено грошове зобов'язання з транспортного податку, визначене у податковому повідомленні-рішенні від 21.12.2015 року № 5562-15 у строки передбачені п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
У звязку за несплатою відповідачем у визначений законодавством строк сум грошового зобов'язання з транспортного податку, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.12.2015 року № 5562-15, дана сума набула статусу податкового боргу.
Судом встановлено, що згідно з даними картки облікового рахунку платника транспортного податку, станом на 11.08.2017 року за ОСОБА_2 обліковується податковий борг у сумі 14 583,33 грн.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області була сформована та направлена на адресу ОСОБА_2 податкова вимога від 05.05.2016 року № 782-17, яка була отримана відповідачем 15.06.2016 року.
Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Проте, судом також встановлено, що 30.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2015 року № 5562-15, податкової вимоги від 05.05.2016 року № 782-17, рішення про опис майна у податкову заставу від 24.05.2016 року та акта опису майна від 06.07.2016 року.
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.12.2015 № 5562-15, податкову вимогу форми «Ф» від 05.05.2016 №782-17, рішення про опис майна у податкову заставу від 24.05.2016 та акт опису майна від 06.07.2016, прийняті Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська.
Оскільки, податкове повідомлення-рішення від 21.12.2015 № 5562-15 та податкова вимога форми «Ф» від 05.05.2016 №782-17, які були підставою для подання позову про стягнення податкового боргу у сумі 14 583,33 грн. скасовані, то у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у сумі 14 583,33 грн. - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1