Справа № 819/1817/17
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1817/17

22 січня 2018 р.м. Тернопіль
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю: секретаря судового засідання Придаткевич Н.В.

представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4, довіреність № 2 від 05.01.2018 року

свідка ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2П.) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.09.2017 № ТЕ 141/19-01-57/393 у розмірі 192000 грн.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено її до судового розгляду на 10.11.2017. 10.11.2017 розгляд справи відкладено на 01.12.2017, а 01.12.2017 на 21.12.2017. 21.12.2017 розгляд справи відкладено на 15.01.2018, а 15.01.2018 на 22.01.2018.

28.12.2017 ФОП ОСОБА_2 подано до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 29.12.2017 заяву про забезпечення позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами задоволено. Зупинено стягнення на підставі постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.09.2017 № ТЕ 141/19-01-57/393, винесеної заступником начальника управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_6, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 192000,00 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 819/1817/17.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що, як вбачається з акту перевірки від 06.09.2017 № 19-01-57/393, управлінням Держпраці у Тернопільській області в період з 05 по 06 вересня 2017 року проведено перевірку додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування в діяльності позивача. 22.09.2017 посадовою особою відповідача винесено постанову № ТЕ 141/19-01-57/393 про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 192000 грн. за порушення законодавства про працю. Разом з цим, позивач стверджує, що посадові особи управління Держпраці у Тернопільській області фактично не мали повноважень для проведення позапланової перевірки позивача, оскільки наказ від 04.09.2017 № 468 та направлення на перевірку від 04.09.2017 № 4.1/057/295 уповноважували інспекторів праці на здійснення такого заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю як інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 Позивач стверджує, що позапланова перевірка, оформлена актом перевірки від 06.09.2017 № 19-01-57/393, була проведена без законних підстав, відтак акт перевірки складено протиправно. Будь-які рішення, прийняті на підставі незаконного акту, є протиправними і не можуть сприйматися суб'єктами господарювання як законні.

Крім того, на думку позивача, звинувачення у порушенні ч.3 ст.24 КЗпП України є безпідставними, так як не підтверджені належними доказами, а ґрунтуються на припущеннях інспекторів праці, відтак, постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.09.2017 № ТЕ 141/19-01-57/393 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, свою позицію виклала у запереченнях проти адміністративного позову від 17.11.2017 (а.с.34-36), долучених до матеріалів справи. Суду пояснила, що в ході позапланового заходу державного контролю (інспекційного відвідування) в діяльності ФОП ОСОБА_2 встановлено порушення законодавства про працю, зокрема, всупереч вимогам ч.3 ст.24 КЗпП України, ФОП ОСОБА_2 використовував працю ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_8) М.М. без укладення з ними письмових трудових договорів та без повідомлення ОСОБА_1 ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області.

З огляду на викладене, представник відповідача стверджує, що оскаржена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.09.2017 року № ТЕ 141/19-01-57/393, прийнята на підставі акту перевірки від 06.09.2017 № 19-01-57/393 у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є законною і скасуванню не підлягає. Просила у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідача та свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

У період з 05 по 06 вересня 2017 року головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10, з метою розгляду звернення ОСОБА_5 від 14.08.2017 (а.с.37), на підставі наказу управління Держпраці у Тернопільській області "Про проведення інспекційних відвідувань у ФОП ОСОБА_2 та Збаразького виробництва ТОВ "Радехів цукор" від 04.09.2017 № 468 (а.с.39) та направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційного відвідування) від 04.09.2017 № 4.1/057/295 (а.с.40), проведений позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційне відвідування) в діяльності ФОП ОСОБА_2

За результатами проведеного заходу державного контролю складено акт відвідування від 05.09.2017 (а.с.41) та акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 06.09.2017 № 19-01-57/393 (а.с.49-59). У даному акті перевірки зафіксовані порушення законодавства про працю, допущені позивачем, а саме ч.3 ст.24 КЗпП України, зокрема, зазначено наступне. Під час здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2, який здійснює свою підприємницьку діяльність у відділі "Дзінтарс", що знаходиться на першому поверсі ТОВ "ОСОБА_1 центральний універмаг" 05.09.2017 у вказаному відділі виявлено особу, яка назвалась ОСОБА_7 та пояснила, що працює у відділі "Дзінтарс" близько одного місяця, отримувала заробітну плату у ФОП ОСОБА_2 у відсотковому співвідношенні до проданого товару, але трудові відносини з підприємцем ще не оформляла. 06.09.2017 ФОП ОСОБА_2 долучено до матеріалів перевірки копію цивільно-правового договору № 2 від 01.09.2017, укладеного між підприємцем та громадянкою ОСОБА_7, який містить ознаки трудового договору. Крім того, ФОП ОСОБА_2 надано письмове пояснення ОСОБА_7 від 05.09.2017, в якому вона стверджує, що під час здійснення інспекційного відвідування, вона проходила стажування у підприємця.

Згідно письмового пояснення громадянки ОСОБА_5 (ОСОБА_8 - дівоче прізвище) від 06.09.2017, у період з січня 2016 року до 11 липня 2017 року, вона працювала продавцем у ФОП ОСОБА_2 у відділі "Дзінтарс" та за кожні відпрацьовані нею 14 робочих днів отримувала від підприємця заробітну плату готівкою в розмірі 70 грн. за відпрацьований день плюс відсотки від проданого товару. Графік роботи з 9 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. В підтвердження своїх слів вказала, що ставила підписи в журналі чергувань ТОВ "ОСОБА_1 центральний універмаг" як працівник ФОП ОСОБА_2 під дівочим прізвищем ОСОБА_8

Під час проведення інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_2 не надано документів, що можуть підтвердити факт укладення трудових договорів із найманими працівниками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та повідомлення про їх укладення.

З актом перевірки ФОП ОСОБА_2 ознайомлений, примірник отримав 06.09.2017, про що свідчить його особистий підпис (а.с.59). 11.09.2017 ФОП ОСОБА_2 подав до управління Держпраці у Тернопільській області зауваження на акт перевірки (а.с.60), відповідь на які надано у рішенні від 12.09.2017 № 2950/01-05-4.3/17. (а.с.61)

06.09.2017 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_9 внесено припис № 19-01-57/393-336 (а.с.92), яким ФОП ОСОБА_2 приписано при прийнятті на роботу найманих працівників укладати трудові договори з працівниками у відповідності до вимог статті 24 Кодексу законів про працю України та у строк до 06.10.2017 письмово інформувати про виконання вимог припису (з обов'язковим наданням підтверджуючих документів). Вказаний припис було оскаржено позивачем у адміністративному порядку. 11.10.2017 у рішенні № 3343/01-05-4.2/17 відповідачем відмовлено у задоволенні скарги на припис. (а.с.93) Рішенням Державної служби України з питань праці від 20.11.2017 скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено, рішення управління Держпраці у Тернопільській області від 12.09.2017 № 2950/01-05-4.3/17 та припис від 06.09.2017 № 19-01-57/393-336 скасовано. (а.с.94)

Заступником начальника управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_6 за результатами розгляду акту перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 частини 3 статті 24 КЗпП України та винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.09.2017 № 141/19-01-57/393, якою на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України вирішено накласти на ФОП ОСОБА_2 штраф у розмірі 192000 грн. (а.с.72-73)

Позивач, не погодившись із зазначеною постановою, оскаржив її в судовому порядку.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII, Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390 та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 визначено, що, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з Положенням про управління Держпраці у Тернопільській області, затвердженим наказом Держпраці № 75 від 22.06.2017, управління Держпраці у Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Порядок № 295).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

За приписами пункту 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у пунктах 1,2,4-7 цього пункту.

Відповідно до Положення № 75 начальник управління розподіляє обов'язки між своїми заступниками. Так, наказом начальника управління Держпраці у Тернопільській області від 21.02.2017 № 114 "Про розподіл обов'язків начальника, першого заступника начальника та заступника начальника управління Держпраці у Тернопільській області" визначено, що заступник начальника управління в разі відсутності начальника управління, першого заступника начальника (відрядження, відпустка та інше) виконує його обов'язки. (а.с.83) Згідно з наказом голови Держпраці від 23.10.2015 № 106-кт "Про призначення заступника начальника управління Держпраці у Тернопільській області" ОСОБА_6Я призначений на посаду заступника начальника управління Держпраці у Тернопільській області з 27.10.2015. (а.с.82) На час прийняття рішення про інспекційне відвідування, а саме наказу від 04.09.2017 № 468, керівник управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_11 перебувала у щорічній основній відпустці тривалістю 18 календарних днів з 21.08.2017 по 08.09.2017 включно, про що свідчить наказ начальника управління Держпраці у Тернопільській області від 16.08.2017 № 118-кв "Про надання відпустки ОСОБА_11О." (а.с.95) Відтак, заступник начальника управління Держпраці у Тернопільській області" ОСОБА_6Я мав законні підстави для винесення наказу "Про проведення інспекційних відвідувань у ФОП ОСОБА_2 та Збаразького виробництва ТОВ "Радехів цукор" від 04.09.2017 № 468, а вищевказані обставини спростовують твердження позивача про те, що наказ не міг бути законною підставою для здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2, оскільки винесений заступником управління.

Згідно з підпунктом 14 Порядку № 295, під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

При цьому механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509. (надалі - Порядок № 509)

Згідно пункту 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункт 6 Порядку № 509).

Відповідачем належним чином було повідомлено ФОП ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення від 12.09.2017 № 2960/01-05-12.2/17. (а.с.69)

Відповідно до пункту 7 Порядку № 509, справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад та їх заступниками.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка (пункт 8 Порядку 509).

Відповідно до пункту 10 Порядку 509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

За нормами статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з статтею 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

Як встановлено судом, на письмовий запит управління Держпраці у Тернопільській області від 06.09.2017 № 2903/01-05-4.3/17 (а.с.65), ТОВ "ОСОБА_1 центральний універмаг" надано письмову інформацію з копіями документів, які підтверджують факт реєстрації ОСОБА_8 в журналі чергувань ТОВ "ОСОБА_1 центральний універмаг", як працівника відділу "Дзінтарс", у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 (а.с.66-68). Дана обставина узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_5 (дівоче прізвище - ОСОБА_8), наданими в судовому засіданні.

ФОП ОСОБА_2 надав письмові пояснення від 05.09.2016, в яких вказує, що за період своєї діяльності він не мав найманих працівників та здійснював продаж товарів самостійно. У листі Тернопільського міськрайонного центру зайнятості від 05.09.2017 № 04/53/2751, адресованому відповідачу (а.с.63) зазначено, ФОП ОСОБА_2 в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості як платник внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття не зареєстрований і трудових договорів із найманими працівниками в центрі зайнятості не реєстрував. Крім того, у відповідь на запит відповідача ОСОБА_1 ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області у листі від 06.09.2017 № 14398/10/19-18-08-02-10/699 (а.с.64) повідомила, що ФОП ОСОБА_2 станом на 05.09.2017 повідомлення про прийняття працівника на роботу до ОСОБА_1 ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області не подавав. Вищевказані обставини підтверджують факт допуску ОСОБА_5 (дівоче прізвище - ОСОБА_8) до роботи без укладення письмового трудового договору, тобто без офіційного оформлення трудових відносин відповідно до законодавства.

Що стосується наявності неоформлених у встановленому законом порядку трудових відносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_12, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями, наданими ОСОБА_7 05.09.2017, 01.09.2017 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено цивільно-правовий договір № 2. (а.с.62)

Зазначений цивільно-правовий договір укладений згідно з вимогами Цивільного кодексу України.

Відповідно до предмету даного цивільно-правового договору, замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати послуги по консультуванню та реалізації косметичних засобів в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі.

Факт надання послуг підтверджується актом виконаних робіт (послуг), який підписується сторонами по закінченні терміну договору.

Грошова винагорода за надані послуги проводиться протягом 10 робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт, шляхом передачі готівкових коштів виконавцю, або перерахуванням належної суми на рахунок в банку, зазначений виконавцем.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (частина перша статті 903 Цивільного кодексу України)

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини, що виникли на підставі договору, від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, сам організовує і виконує свою роботу.

Зазначені цивільно-правовий договір укладений у відповідності до вимог Цивільного кодексу України.

Суд зауважує, що у разі надання послуг не на підставі трудового договору, а відповідно до договору про надання послуг (цивільно-правового договору), трудові відносини не виникають.

Таким чином, з огляду на предмет укладеного договору та поняття трудового договору, аргументи відповідача про трудовий характер відносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.09.2017 № ТЕ 141/19-01-57/393 в частині накладення на позивача штрафу за фактичний допуск до роботи без оформлення трудового договору (контракту) ОСОБА_5 (дівоче прізвище - ОСОБА_8) у розмірі 96000 грн. Разом з цим, є протиправною та підлягає скасуванню постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.09.2017 № ТЕ 141/19-01-57/393 в частині накладення на позивача штрафу за фактичний допуск до роботи без оформлення трудового договору (контракту) ОСОБА_7 у розмірі 96000 грн.

Виходячи з аналізу фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд, у відповідності до приписів частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснює розподіл судових витрат та стягує на користь позивача 960,00 грн. згідно квитанції № 0.0.877728173.1 від 23.10.2017.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини шостої статті 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами управління Держпраці у Тернопільській області від 22.09.2017 № ТЕ 141/19-01-57/393 в частині накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штрафу в розмірі 96000 (дев'яносто шість тисяч) гривень визнати протиправною та скасувати .

В задоволенні позовних вимог щодо скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами управління Держпраці у Тернопільській області від 22.09.2017 № ТЕ 141/19-01-57/393 в частині накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 на суму 96000 (дев'яносто шість тисяч) гривень відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Тернопільській області (, місцезнаходження: вул. Шпитальна, 7, м. Тернопіль, 46006) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: ОСОБА_13ПетлюриАДРЕСА_1 м. Тернопіль 46023 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 960 (дев'ятсот шістдесят) гривень 00 (нуль) копійок згідно квитанції № 0.0.877728173.1 від 23.10.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 січня 2018 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.