Справа № 826/528/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 січня 2018 року № 826/528/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 58 821,58 грн., -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - позивач та/або контролюючий орган) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) та просить суд:

- стягнути з фізичної особи податковий борг у розмірі 58 821, 58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 58 821, 58 грн, який виник у зв'язку з несплатою останнім податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 48 469, 55 грн., податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5 300, 62 грн., єдиного податку у розмірі 5 051, 41 грн.

Відповідач проти позову заперечив, подавши письмові заперечення на позовну заяву, які долучені до матеріалів справи.

Так, у поданих ОСОБА_1 запереченнях зазначено, що останньому не було відомо щодо проведення будь - яких податкових перевірок, оскільки контролюючим органом в порядку ст. 78 Податкового кодексу України не було повідомлено його про перевірку. За таких обставин, відповідач вважає, що сума грошових зобов'язань, яке є предметом розгляду справи не є узгодженою, а подані позивачем документи не є достатніми для задоволення адміністративного позову.

Разом з цим, в судове засідання 21.11.2017 відповідач не прибув, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав, причини не явки суду не відомі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (у редакції чинній станом на 21.11.2017), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому засіданні 21.11.2017 судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Водночас, суд звертає увагу, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України.

Частиною 3 ст. 3 КАС України (у редакції з 15.12.2017) визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі, вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України у редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Фізична особа ОСОБА_1 перебуває на обліку в Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Як зазначає позивач, податковий борг у розмірі 58 821, 58 грн, виник у відповідача у зв'язку несплати останнім податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 48 469, 55 грн, податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5 300, 62, єдиного податку у розмірі 5 051, 41 грн.

Так, судом в ході розгляду справи встановлено, що Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві було здійснено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи поданої ОСОБА_1 за 3 квартал 2013, за наслідком якої складено акт від 19.12.2013 №394/26-50-17-04-35.

З урахуванням висновків викладених акті перевірки Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення рішення форми «Р» « від 19.12.2013, яким визнано грошове зобов'язання відповідача за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 170, 00 грн (т. 1, ас. 13).

Разом з цим, 26.06.2014 позивачем складено акт №46/26-50-17-01/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог трудового законодавства - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 за період з 28.08.2013 по 31.03.2014.

З урахуванням висновків, що викладені у вказаному вище акті перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 11.07.2014, яким збільшено відповідачу грошове зобов'язання за основним платежем у розмірі 3 832, 50 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 468, 12 грн.

Крім того, 02.10.2014 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Р» №, яким збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі - 38 503, 64 грн та за штрафними (фінансовим) санкціями (штрафами) у розмірі 9 795, 91 грн.

Приймаючи до уваги несплату відповідачем узгодженого грошового зобов'язання Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкову вимогу форми «Ф» №72 - 23 від 16.01.2015, яка скерована останньому рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак конверт повернувся з відміткою пошти 02.03.2015 «за закінченням терміну зберігання».

Поряд з цим, відповідачем подано контролюючому органу податку декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця № від 31.01.2014, яким самостійно визначено суму грошового зобов'язання зі сплати єдиного податку.

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Так, згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

У той же час, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п. 14.1.175 ст. 14 ПК України).

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

З вказаного слідує, що при самостійному обчисленні платником податків суми податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені шляхом зазначення останньої у податковій декларації, що подається контролюючому органу, грошове зобов'язання є узгодженим.

Таким чином, з урахування зазначеного в сукупності суд приходить до висновку, що сума грошового зобов'язання відповідача зі сплати єдиного внеску у сумі 5 051, 41 грн є узгодженою.

Поряд з цим, п. 58.1 ст. 58 ПК України передбачено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. 58.2 ст. 58 ПК України).

Згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У той же час, приписи п. 59.1 ст. 59 ПК України зазначають, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, в контексті п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вже було вказано судом вище, позивачем прийнято щодо відповідача податкове повідомлення - рішення форми «Р» « від 19.12.2013, податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 11.07.2014 № та податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 02.10.2014.

В матеріалах справи містяться належні та допустимі доказ направлення і, як наслідок в розрізі п. 58.3 ст. 58 ПК України, вручення відповідачу зазначених вище податкових повідомлень - рішень.

Крім того, контролюючим органом дотримано порядок направлення та вручення податкової вимоги форми «Ф» №72 - 23 від 16.01.2015, докази про що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 ст.95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування обстави наявності податкового боргу.

У той же час, доводи відповідача викладені в письмових запереченнях судом відхиляють, оскільки повідомлення/не повідомлення останнього щодо проведення перевірки має оцінюватися за наслідком розгляду справи про оскарження податкових повідомлень - рішень.

В даному випадку, суд оцінює наявність узгодженості грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що ані під час розгляду справи, ані на час вирішення спору по суті у суду відсутні відомості щодо оскарження податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги, з огляду на що суд приходить до висновку про наявність не сплаченого відповідачем податкового боргу у розмірі 58 821,58 грн, а відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи відповідачем не спростовано доводи позивача, у той час коли останнім в повній мірі обґрунтовано заявлені позовні вимоги.

З огляду на викладене та враховуючи встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72, 77,143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податковий борг у розмірі 58 821 (п'ятдесят вісім тисяч вісімсот двадцять одну) грн. 58 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов