Справа № 826/12413/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2018 року № 826/12413/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЗЕВС ЛТД"
доГоловного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області, Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.07.2017 року та від 17.07.2017 року

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЗЕВС ЛТД" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області (надалі - Відповідач 1), Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач 2), в якому просить суд: визнати протиправним та повністю скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2017 року, видане Головним управлінням Де фіскальної служби України у Рівненській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД»; визнати протиправним та повністю скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2017 року, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Рівненській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД»; визнати протиправним та повністю скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2017 року, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Рівненській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД»; визнати недійсним та повністю скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2017 року, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Рівненській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД»; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2017 року, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Рівненській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД» в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 132929755 гривень 47 копійок; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2017 року, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Рівненській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД», з податку на доходи фізичних осіб повністю в сумі 23612574 гривні 44 копійки, по штрафних (фінансових) санкціях частково в сумі 17709440 гривень 88 копійок, по пені частково в сумі 4942704 гривні 43 копійки. визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2017 року, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Рівненській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД», з військовому збору повністю в сумі 1887649 гривень 94 копійки, по штрафних (фінансових) санкціях - частково в сумі 1415510 гривні 02 копійки, по пені - частково в сумі 382546 гривень 62 копійки; визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги № 20880/6/99-99-11-01-01-25 від 19.09.2017 року, видане Державною фіскальною службою України Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД».

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені Контролюючим органом із порушенням чинного законодавства України, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому, підлягають скасуванню.

Представники Позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву Суду не надали.

Враховуючи, що в судове засідання 06.12.2017 р. не з'явився представник Відповідача, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі п. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на 06 грудня 2017 р.).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

В С Т А Н О В И В:

Співробітники Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Компанія "ЗЕВС ЛТД" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2017 р.

За результатом перевірки складено Акт перевірки №414/17-00-14-01/03362061 від 29.06.2017 р. (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: вимог п. 198.1 ст.198, п.198.2 ст.198, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.200.2 ст.200, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в частині завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ у вересні 2016 року на 432406 грн., у жовтні 2016 року на 93827 грн., у листопаді 2016 року на 103972 грн.; завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за жовтень 2015 року на 337900 грн, заниження від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за листопад 2015 року на 349088 грн, за грудень 2015 року на 686988 грн., за січень 2016 року на 686988 грн., за лютий 2016 року на 686988 грн., за березень 2016 року на 686988 грн., за квітень 2016 року на 686988 грн., за травень 2016 року на 686988 грн., за червень 2016 року на 686988 грн., за липень 2016 року на 686988 грн., за серпень 2016 року на 686988 грн., заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за грудень 2016 року на 46805 грн., завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредит, за січень 2017 року на 9978 грн., за лютий 2016 року 273311 грн., за березень 2017 року на 41558 грн. та порушення п. 44.1 , п. 44.2 ст. 44 , п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток на 25990293 грн. (в т.ч.: за 2015 рік - 9739470 грн., за 1 квартал 2016 року - 111789 грн., за 2 квартал 2016 року - 38508 грн., за 3 квартал 2016 року - 2732950 грн., за 4 квартал 2016 року - 7018133 грн., за 1 квартал 2017 року - 6349443 грн.).

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення: № від 14.07.2017 року, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 25990293,00 грн. та застосував штрафні (фінансові) санкції на суму 4062706,00 грн.; № від 14.07.2017 року, яким встановлено завищення від'ємного значення податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 41558,00 грн.; № від 14.07.2017 року, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 46805,00 грн. та застосував штрафні (фінансові) санкції на суму 23402,50 грн.; № від 14.07.2017 року, яким встановлено завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 630203,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 157551,25 грн.; № від 14.07.2017 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 132929756,47 грн.; № від 17.07.2017 року, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 23612574,44 грн. та застосовано до штрафні (фінансові) санкції на суму 17712512,90 грн. та пеню на суму 4943098,87 грн.; № від 17.07.2017 року, яким збільшено податкове зобов'язання зі сплати військового збору на суму 1887649,94 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1415925,26 грн. та пеню на суму 382608,43 грн.

Не погоджуючись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями Позивачем подано Скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України), за результатом розгляду Скарги ДФС України прийнято рішення №20880/6/99-99-11-01-01-25 від 19.09.2017 року, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а Скаргу Позивача без задоволення.

Позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення та рішення прийнято з порушенням вимог законодавства звернувся до Суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо скасування рішення про результати розгляду скарги №20880/6/99-99-11-01-01-25 від 19.09.2017 року, видане Державною фіскальною службою України Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЗЕВС ЛТД», Суд зазначає наступне.

У відповідності до положень пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Стаття 56 Податкового кодексу України регулює питання оскарження рішень контролюючих органів.

Так, вищезазначеною статтею встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Рішення ДФС України не є юридично значеним для Позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки Позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього особу будь-якого обов'язку, отже сама по собі не породжує для Позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки.

З огляду на викладене Суд приходить до висновку про те, що оскільки рішення про результати розгляду скарги само по собі не породжує для Позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на права та обов'язки, то не виникає і передумови для здійснення захисту права або законного інтересу, шляхом визнання протиправним та скасування зазначених рішень, а отже позовні вимога в даній частині є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач 1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають в частині скасування рішення №20880/6/99-99-11-01-01-25 від 19.09.2017р.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.05.2013 року за номером К-54177/09-С.

В частині позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень: № від 14.07.2017 року, № від 14.07.2017 року, № від 14.07.2017 року, № від 14.07.2017 року, Суд зазначає наступне.

Під час перевірки Контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД», згідно з бухгалтерськими документами мало взаєморозрахунки з: ТОВ «Еверклаз» (на суму 4180000 грн., в т.ч. ПДВ - 696666,66 грн.), з ФОП Джус Ю.М. на суму 12568656 грн. (без ПДВ), ТОВ «Крафт Трейд» (на суму 3434940 грн., крім того ПДВ - 686988 грн).

Також, в Акті перевірки зазначено, що згідно з базами даних ДФС України ТОВ «Еверклаз», ФОП Джус Ю.М., ТОВ «Крафт Трейд» не є імпортерами ТМЦ, номенклатура яких зазначена у видаткових накладних, що виписані зазначеними контрагентами на адресу ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД», не встановлено придбання товарів (робіт, послуг) у неплатників ПДВ.

ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» відповідно до наданих до перевірки документів придбавало у вищезазначених контрагентів м'ясо яловиче 1 категорії охолоджене.

Контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Еверклаз», ФОП Джус Ю.М., ТОВ «Крафт Трейд» не придбали та не виробляли м'ясо яловиче 1 категорії охолоджене, яке реалізоване для ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД». Прослідкувати ланцюг постачання по даним ТМЦ не можливо. Отже, згідно з висновками Акта перевірки не можливо встановити походження товару, реалізованого для ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД».

Крім того, в Акті перевірки зазначено, що у ТОВ «Еверклаз», ФОП Джус Ю.М., ТОВ «Крафт Трейд» відсутні основні засоби, запаси, необхідні для здійснення господарської діяльності.

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «Еверклаз» (Продавець), з іншої сторони, укладено Договір №1-ПК купівлі-продажу від 01.02.2017 р. (надалі - Договір №1-ПК).

У відповідності до п. 1.1, п. 2.2 Договору №1-ПК, у відповідності до замовлень «Покупця» «Продавець» зобов'язується передати у визначений цим Договором строк м'ясо яловиче на кості охолоджене заморожене м'ясо блочне охолоджене заморожене надалі «Товар» «Покупцю», а «Продавець» зобов'язується приймати товар та здійснити оплату за нього у повному обсязі та на умовах даного договору. Продавець зобов'язується надати разом із кожною партією Товару, яка замовлена Покупцем, такі документи: специфікацію, видаткову накладну, податкову накладну; посвідчення про якість, видане виробником; ветеринарне свідоцтво - Форма № 2; сертифікат відповідності органу з сертифікації Україні; висновок / протокол на радіологічні дослідження товару; експертний висновок на кожну партію товару; акти вибіркового дослідження на вміст левомецітіна (хлорамфеніколу).

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано Суду наступні документи: Видаткові накладні: №_-00000001 від 01.02.2017 р. на загальну суму з ПДВ 1580000,00 грн., №_-00000002 від 03.02.2017 р. на загальну суму з ПДВ 2600000,00 грн.; Товарно-транспортні накладні: №17 від 01.02.2017 р., №19 від 01.02.2017 р.; Банківська виписка; Податкова накладна від 01.02.2017 р. №1 на загальну суму з ПДВ 1316666,67 грн., які Судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи Позивачем надано суду податкову накладну №1 на загальну суму з ПДВ 1316666,67 грн. (від 01.02.2017 р.), в той час, як Контролюючим органом встановлено, що даним контрагентом було виписано на адресу Позивача податкові накладні на суму 4180000 грн., в т.ч. ПДВ - 696666,66 грн., що в свою чергу не дає Суду встановити, який саме товар та в якому обсязі був поставлений.

Крім того, Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні банківські виписки, які підтверджували оплату за отриманий товар.

Під час перевірки також встановлено, що ТОВ «Еверклаз» не подано Декларації з податку на прибуток за 2016 р. та 1 квартал 2017 р., а в поданій Декларації за січень 2017 р. не задекларовано дохід від операцій з продажу товарів покупцям, в т. ч. і Позивачу.

Між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «Крафт Трейд ЛТД» (Продавець), з іншої сторони, укладено Договір №20/09/15-ПМ-9 від 20.09.2015 р. (надалі - Договір №20/09/15-ПМ-9).

У відповідності до п. 1.1, п. 2.2 Договору №20/09/15-ПМ-9, у відповідності до замовлень «Покупця» «Продавець» зобов'язується передати у визначений цим Договором строк м'ясо яловиче на кості охолоджене надалі «Товар» «Покупцю», а «Продавець» зобов'язується приймати товар та здійснити оплату за нього у повному обсязі та на умовах даного договору. Продавець зобов'язується надати разом із кожною партією Товару, яка замовлена Покупцем, такі документи: специфікацію, видаткову накладну, податкову накладну; посвідчення про якість, видане виробником; ветеринарне свідоцтво - Форма № 2; сертифікат відповідності органу з сертифікації Україні; висновок / протокол на радіологічні дослідження товару; експертний висновок на кожну партію товару; акти вибіркового дослідження на вміст левомецітіна (хлорамфеніколу).

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано Суду наступні документи: Видаткові накладні: №1 від 20.09.2015 р. на загальну суму з ПДВ 2091686,40 грн., №3 від 19.10.2015 р. на загальну суму з ПДВ 2027400,00 грн., №9 від 30.11.2015 р. на загальну суму з ПДВ 685944,00 грн., №10 від 30.11.2015 р. на загальну суму з ПДВ 518667,65 грн., Товарно-транспортні накладні: №1 від 20.09.2015 р., №4 від 20.10.2015 р., №3 від 19.10.2015 р., №7 від 29.11.2015 р., №8 від 30.11.2015 р., №9 від 30.11.2015 р.; Декларації виробника: №62 від 15.10.2015 р.; Декларація про відповідність готової м'ясної продукції; Паспорта великої рогатої худоби, які судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи Позивачем не надано суду податкові накладні, банківські виписки про оплату за поставлений товар, що в свою чергу не дає Суду встановити, який саме товар та в якому обсязі був поставлений.

Крім того, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ФОП Джус Ю.М. (Постачальник), з іншої сторони, укладено усний договір про поставлення товару (М'ясо яловиче 1 категорії охолодження).

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано Суду наступні документи: Видаткові накладні: №02/09 від 02.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1104000,00 грн., №05/09 від 05.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1104000,00 грн., №13/09 від 13.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1180128,00 грн., №15/09 від 15.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1087056,00 грн., №16/09 від 16.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1325760,00 грн., №21/09 від 21.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 2500944,00 грн., №23/09 від 23.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1186080,00 грн., №27/09 від 27.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1353648,00 грн., №28/09 від 28.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1040640,00 грн., №30/09 від 30.09.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1680000,00 грн.; Товарно-транспортні накладні: №02/09 від 02.09.2016 р., №02/09/01 від 02.09.2016 р., №05/09 від 05.09.2016 р., №13/09 від 13.09.2016 р., №13/09/01 від 13.09.2016 р., №15/09 від 15.09.2016 р., №16/09 від 16.09.2016 р., №16/09/01 від 16.09.2016 р., №21/09 від 21.09.2016 р., №21/09/01 від 21.09.2016 р., №21/09/02 від 21.09.2016 р., №23/09 від 23.09.2016 р., №23/09/01 від 23.09.2016 р., №27/09 від 27.09.2016 р., №27/09/01 від 27.09.2016 р., №28/09 від 28.09.2016 р., №30/09 від 30.09.2016 р., №30/09/01 від 30.09.2016 р.; Декларація виробника, Судом досліджено первинну документацію та копії залучено до матеріалів справи.

Контролюючим органом в Акті перевірки зазначено, що під час перевірки Позивачем не надано доказів розрахунку з ФОП Джус Ю.М., а станом на 31.03.2017 р. згідно картки по бухгалтерському розрахунку 631 «Розрахунки з постачальником» дебіторська/кредиторська заборгованість відсутня.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні банківські виписки, які підтверджували б оплату за отриманий товар.

Також, Суд звертає увагу, що Позивачем не надано суду доказів того, що у контрагентів (ТОВ «Еверклаз», ФОП Джус Ю.М., ТОВ «Крафт Трейд») були наявні основні засоби, запаси, необхідні для здійснення господарської діяльності.

Під час проведення перевірки Контролюючим органом встановлено, що станом на час здійснення господарської операції з купівлі великої рогатої худоби (надалі - ВРХ) відповідно до приймальних квитанцій фізичні особи не могли бути власниками зазначеної худоби, а саме: фізичні особи померли на момент проведення реалізації ВРХ (перелік наведено у додатках до акту - «Перелік корінців приймальних квитанцій (типова форма №ПК-2) відповідно до яких проведено заготівлю ВРХ у громадян, які відповідно до баз даних ДФС та ЗАГСУ померли на момент проведення реалізації ВРХ за 2016 рік та за 2015 рік» на суму 4629877,00 грн. (за 2015 рік - 2201462,00 грн. та за 2016 рік - 2428415,00 гривен). Тобто, станом на час здійснення господарської операції з купівлі ВРХ відповідно до приймальних квитанцій наведених у додатку, зазначені особи не могли бути власниками ВРХ; фізичні особи, коди по яких не дійсні (перелік наведено у додатках до акта перевірки Перелік корінців приймальних квитанцій (типова форма №ПК-2), відповідно до яких проведено заготівлю ВРХ у громадян, коди (і.п.н.) по яких не дійсні відповідно до баз даних ДФС за 2016 рік та за 2017 рік», «Перелік громадян у яких проведена заготівля ВРХ, коди по яких не дійсні та сума придбання у яких перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (поточного) року за 2015 рік» на суму за 2015 рік - 3842683,00 грн., за 2016 рік - 37710825,00 грн., за 1 квартал 2017 рік - 31791351,00 гривен); фізичні особи, по яких наявні скарги щодо не проведення реалізації ВРХ (перелік наведено у додатку до акта перевірки (перелік фізичних осіб (продавців ВРХ), по яких наявні скарги, щодо не проведення реалізації ВРХ) на суму за 2015р. - 922122,00 грн; фізичні особи, по яких відсутні довідки про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, а саме ВРХ, сума придбання у яких перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (поточного) року що призвело до завищення витрат на суму за 2015 рік - 43706964,00 грн., та за 2016 рік - 2299774,00 грн.

Також, в Акті перевірки зазначено, що в ході проведення перевірки ТОВ «Компанія «Зевс» отримано запити від 06.06.2017 р. №2786/10/17-00-14-01-07 та від 19.06.2017 р. №2995/10/17-00-14-01, щодо надання довідок про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, а саме ВРХ, по фізичних особах, зазначених в додатку. Станом на 21.06.2017 р. дані документи до перевірки не надані.

Згідно з інформацією, яка надійшла від ГУ ДФС у Тернопільській області про звернення громадян до Кременецької місцевої прокуратури щодо взаємовідносин ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» з фізичними особами - здавачами худоби встановлено: ТОВ «Компанія Зевс ЛТД» відображено у податковій звітності за ф. 1ДФ у 4 кварталі 2015 року факти купівлі продукції тваринництва, які проживають у Збаразькому районі Тернопільської області: Дементьєва М.І., Поліщук М.М., Самойленко Л.M., Мельничук А.П., Кушнірук A.M., Бреги В.К., Борсука A.M., Луцик Р.І., Барчук О.А., Горошка М.П., Вітюка В.А., Чекалюка В.І., Мельничук У.В., Гуменюк О.І., Комарик М.В., Бабій Л.Г., Бас Г.Я.

За даними відомостей із ЦБД Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів встановлено, що у 4 кварталі 2015 року ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» проведено нарахування по 179 ознаці доходів - «продаж продукції тваринництва» вищевказаним громадянам.

У зверненні громадян до Кременецької місцевої прокуратури про безпідставне відображення значних сум доходів та закупівлі продукції тваринництва вищезазначеними громадянами були написані заяви про те, що вони не здавали великої рогатої худоби для ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» та гроші не отримували. До заяв громадяни додали довідки сільських рад , де зазначено, що рух ВРХ у господарствах не відбувався. ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» виплата вищезазначеним громадянам в 4 кварталі 2015 року на загальну суму 811011 грн. відображена в бухгалтерському обліку по pax. 633.

Крім того, згідно з Ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області (справа від 05.05.2017 №451/34417) до Радехівської місцевої прокуратури надійшло колективне звернення жителів с. Стоянів та с. Збоївська Радехівського району, а саме: Шах Н.В., Панчишин Я.І.. Голубовська М.О., Багнюк Б.М., Брик І.С., Малко М.І., Білозір І.П., Купріль Я.М., щодо підробки документів, а саме, використання їх особистих даних у формуванні списків здачі ВРХ за 2015-2016 роки.

Контролюючим органом зроблено висновки, що підтвердити факт розрахунків (оплату та придбання ВРХ) з вищезазначеними фізичними особами не можливо (відсутні підтверджуючі первинні документи, а саме: відсутні довідки про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, а саме: ВРХ, сума придбання у яких перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на 1 січня звітного (поточного) року, та корінці приймальних квитанцій (типова форма ЛШК-2 заповнені відповідно до чинного законодавства).

Дослідивши матеріали справи, Суд приходить до висновку, що Позивачем не надано доказів, які спростовували висновки Контролюючого органу під час перевірки та зазначені вище.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені відповідно до законодавства.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи Суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення Позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, Суд вважає вірними та обґрунтованими висновки Відповідача, що надані Позивачем первинні документи отримані від контрагентів не є достатніми доказами реального здійснення спірних господарських операцій, що в сукупності з виявленими фактами, що свідчить про безтоварність спірних господарських операцій, що виключає право Позивача на формування валових витрат та податкового кредиту.

Наведене відповідає практиці Верховного Суду України, зокрема, викладеної в постанові від 01.12.2015 року у справі № 21-3788а15.

Відтак, під час розгляду справи не доведено фактичного виконання саме контрагентом спірної операції та не встановлено у цьому контексті наявності у контрагента ресурсів та можливостей, необхідних для здійснення господарської діяльності та спірних операцій зокрема.

В даному випадку, за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання Позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Наведене, у свою чергу, вказує на юридичну дефектність первинних/облікових/ податкових документів для цілей формування даних бухгалтерського та податкового обліку та, в сукупності, відповідно свідчить про відсутність підстав для формування спірних сум податкових вигод, що, у свою чергу, свідчить про законність та обґрунтованість висновків Відповідача та оскаржуваних рішень.

Надані Позивачем матеріали та наведені ним доводи, не спростовують наведеного та не доводять зворотного.

Виходячи з наведеного, Позивачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, що, відповідно, свідчить про відсутність у Позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.07.2017 р.: №, №, №, № є необґрунтованими та безпідставними.

В частині щодо скасування податкового повідомлення-рішення №, Суд зазначає наступне.

Як свідчать обставини справи, згідно з наказом ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» від 01.08.2014 №119 підприємству затверджений ліміт залишку готівки коштів у касі у розмірі 200000 грн.

Під час перевірки встановлено, що ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» видала готівкові кошти під звіт працівникам підприємства та громадянам України, з якими укладені договори на закупівлю ВРХ, а саме: Ткачук О.В. Договір-доручення №б/н від 28.05.2015 р., на заготівлю худоби від товаровиробника усіх форм власності; Фролов Д.В. Договір-доручення №4 від 01.09.2016 р. на заготівлю худоби від товаровиробника усіх форм власності.

Крім того, як вбачається з Акту перевірки до Контролюючого органу були надані Листи ГУ ДФС у Тернопільській області: №1181/7/19-00-13-01-16/3802 від 19.04.2016 р., №1404/7/19-00-13-01-16/4571 від 12.05.2016., №1269/7/19-00-13-01-16/4070 від 26.03.2016 р., в яких зазначена та передана інформація до Кременецької місцевої прокуратури щодо звернень громадян, які не здавали ВРХ та не отримували готівкові кошти від ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД», перелік громадян зазначений в таблиці 2 до Акту перевірки.

Позивач в позовній заяві зазначає, що на карточку водія МП ВКП «АНК» Морсюка В.П., було перераховано суму в 7000,00 грн., однак в квитанції працівником банку було помилково зазначено не вірно ініціали (В.В., замість В.П.).

Судом не береться дані посилання Позивача до уваги, оскільки Позивачем не надано суду Договір-доручення №б/н від 28.05.2015 р., №4 від 01.09.2016 р. на заготівлю худоби від товаровиробника усіх форм власності; не надано доказів, які б спростовують звернення громадян до правоохоронних органів щодо отримання готівкових коштів від ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД».

Як вбачається з Акту перевірки Позивачем до перевірки не надані видаткові касові ордери та/або відомості закупівлі товарів сільськогосподарської продукції на підставі приймальних квитанцій за формою №ПК-2 про що було складне 21.06.2016 відповідний акт.

Контролюючим органом встановлено, що при співставленні ліміту залишку готівки в касі ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» з сумою залишку готівки у касі, збільшену на суму готівки за приймальними квитанціями, видача яких з каси підприємства не підтверджена, встановлено перевищення ліміту залишку готівки у касі на загальну суму 66386972,24 грн.

Розрахунок понадлімітних залишків готівки у касі підприємства наведено у таблиці 2, яка є додатком до Акту перевірки.

Вибірковою перевіркою встановлені факти проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, на загальну суму 17611,11 грн., та видачу готівкових коштів під звіт на загальну суму 552799,49 грн. без повного звітування щодо раніше виданих коштів.

Також, перевіркою встановлені факти проведення розрахункових операцій на загальну суму 27000 грн. (сплата ФОП Павлюк В.В. до каси підприємства послуг оренди, згідно з договором №б/н від 01.11.2016 р.) без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг законодавець покладає обов'язок проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту, зокрема, непроведения розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи вчинене вперше - у розмірі 1 гривня.

Статтею 56 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Згідно з п. 2.8, п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (надалі-Положення №637) підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

У відповідності до п. 3.1, п. 3.5 Положення №637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

У разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Згідно з п. 7.47 Положення №637 для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо).

Статтею 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» із змінами та доповненнями, передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум, за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до д прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що Контролюючим органом у відповідності до вимог законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення №, а позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2017 р.: №, №, Суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» здійснювало закупівлю ВРХ у громадян на суму, що перевищувала розмір виплат, які зазначено у пп.163.1.24 п.165.1 ст.163 Податкового кодексу України без відповідного оподаткування в результаті чого не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб, на загальну суму 9090798,1 грн., в тому числі у 2015 році - 8676838,80 грн., у 2016 році - 413959,30 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» Контролюючим органом направлено запити: №2786/10/17-00-14-01-07 від 06.06.2017 року та 2995/10/17-00-14-01-07 від 19.06.2017 року про надання довідок про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва у фізичних осіб від яких протягом перевіряємого періоду було придбано ВРХ протягом року на суму що перевищує 100 мінімальних заробітних плат.

Проте, посадовими особами ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» під час перевірки не було представлено довідок про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, які б засвідчували б наявність земельних ділянок у фізичних осіб, які отримали дохід понад 100 мінімальних заробітних плат у 2015-2016 роках.

Під час проведення перевірки встановлено, що протягом перевіряємого періоду відповідно до відомості по рахунку 3772 "Розрахунки з іншими дебіторами" здійснювалась видача готівкових коштів на заготівлю ВРХ наступним заготівельникам: Бліхар Г.Ф., Колошкіна Л., Ткачук О.В. Фролов Д.В., Джус Ю.М.

ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» для підтвердження операцій з придбання ВРХ у фізичних осіб були надані Контролюючому органу: видаткові касові ордери; приймальні квитанції; паспорти ВРХ - лише за перший квартал 2017 року.

Як вбачається з Акту перевірки, з метою підтвердження понесених витрат підприємством протягом перевіряємого періоду, пов'язаних з виплатою коштів заготівельникам на заготівлю ВРХ, в ході проведення перевірки було направлено запити щодо дійсності РНОКПП зазначених у квитанціях фізичних осіб, а також запити до Лубенського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану №3359/9/17-00-13-02-03 від 06.06.2017 року та №3697/9/17-00-13-10-02 від 23.06.2017 року.

Як вже було зазначено вище, що згідно інформації з ГУ ДФС у Рівненській області та відповідей з Лубенського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану №629/849/15,2-04-32 від 09.06.2017 року та №705/15,2-04-32 від 24.06.2017 року - частина кодів зазначених у квитанціях є недійсними, так як інформація про РНОКПП - відсутня та частина кодів є закритими у зв'язку із смертю людини.

Крім того, згідно отриманих матеріалів в ході проведення перевірки, а саме, пояснень від фізичних осіб зазначено, що дані громадяни ні корів, ні биків не утримували, жодної худоби протягом 2015 року на ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» не здавали, кошти не отримували, документів на здачу не підписували.

Тобто, станом на час здійснення господарської операції з купівлі ВРХ відповідно до приймальних квитанцій у додатках до акту перевірки, вказані особи не могли бути власниками ВРХ.

Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено, що витрачені кошти на заготівлю ВРХ заготівельникам документально не підтверджені.

Суд погоджується з висновками Контролюючого органу, що ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб при виплаті підзвітним особам доходів у 2015,2016 в 1-му кв. 2017 року в сумі 14518485,18 гривень.

Крім того, під час перевірки встановлено, що Позивачем працівникам Товариства (41 особа, стор. 54 -67 Акту перевірки) було видано з каси кошти під звіт, проте до авансового звіту не долучено всіх необхідних первинних документів.

Відповідно до абз.7,8,9 пп. 165.1.24 п. 165.1 ст.165 Податкового кодексу України продажу власної продукції тваринництва груп 1 - 5, 15, 16 та 41 УКТ ЗЕД, отримані від такого продажу доходи не є оподатковуваним доходом, якщо їх сума сукупно за рік не перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Такі фізичні особи здійснюють продаж зазначеної продукції без отримання довідки про наявність земельних ділянок.

У разі коли сума отриманого доходу перевищує встановлений цим підпунктом розмір, фізична особа зобов'язана падати контролюючому органу довідку про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, що видається у довільній формі сільською, селищною або міською радою за місцем податкової адреси (місцем проживання) власника продукції тваринництва. Якщо довідкою підтверджено вирощування проданої продукції тваринництва безпосередньо платником податку, оподаткуванню підлягає дохід, що перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Якщо довідкою підтверджено вирощування проданої продукції тваринництва безпосередньо платником податку, оподаткуванню підлягає дохід, що перевищує 50 розмірів мінімальної заробітної плати (у 2016 році 100 розмірів мінімальної заробітної плати), встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Підпунктом 1.1 пункту 1 Порядку застосування форм первинної документації з обліку закупівель сільськогосподарських продуктів та сировини, затвердженого Постановою Правління центральної спілки споживчих товариств від 29 травня 2000 року №118 за погодженням з Держкомстатом України (надалі - Порядок) передбачено, що закупівля сільськогосподарських продуктів і сировини від їх товаровиробників - сільськогосподарських підприємств усіх форм власності та громадян, продуктів переробки (цукру, олії, круп, борошна тощо) від переробних підприємств і громадян оформлюється приймальними квитанціями, затвердженими правлінням Укоопспілки від 29.05.2000 р. №118, за погодженням з Держкомстатом України, зокрема: спеціалізована форма №ПК-2 УКС - Приймальна квитанція на закупівлю худоби, птиці та кролів в особистих підсобних господарствах громадян (фізичних осіб).

У відповідності до п.п. 2,1,2.2,2.3 Порядку приймальні квитанції та закупівельні відомості, якими оформлюється закупівля сільськогосподарських продуктів, продуктів їх переробки та сировини - є первинними документами для ведення обліку і використовуються для складання фінансової і статистичної звітності, для аналізу обсягів обороту з закупівлі окремих видів сільськогосподарської продукції та сировини, загального обсягу заготівельного обороту тощо. Облік закупівель сільськогосподарських продуктів, продуктів їх переробки та сировини ведеться на момент фактичного приймання продукції підприємством. Приймальні квитанції та відомості складаються в присутності здавальника. Приймальні квитанції виписуються приймальниками (заготівельниками) на підставі даних супровідних документів (товарно-транспортних накладних) та приймання продукції (зважування, підрахунку, виміру, визначення якості). Здавальники сільськогосподарської продукції повинні мати відповідні супровідні документи, які підтверджують якість продукції і придатність до споживання: сертифікат якості, сертифікат відповідності (для продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації), ветеринарний дозвіл для сировини тваринницького походження, меду тощо, видані відповідними службами.

Згідно п. 2.6 Порядку приймальні квитанції та відомості, оформлені в установленому порядку, підтверджують закупівлю та є основою для обліку сільськогосподарської продукції.

Отримання здавальником (продавцем) оплати готівкою за продану продукцію фіксується в квитанції в рядку «Гроші в сумі», де проставляється сума літерами, в рядку «отримав» - «виплатив» відповідно підписи одержувача грошей і особи, що їх виплатила.

Після здачі приймальником (заготівельником) звіту приймальні квитанції підписуються керівником і головним бухгалтером підприємства, від імені якого здійснюється операція закупівель.

Виплата грошей за здану продукцію через касу підприємства проводиться за видатковим касовим ордером на підставі приймальної квитанції та паспорта здавальника (продавця).

У видатковому касовому ордері заповнюються такі реквізити: прізвище, ім'я, по батькові здавальника (продавця) продукції, дата і номер приймальної квитанції, сума до виплати. Видатковий касовий ордер підписують керівник і головний бухгалтер підприємства, після чого касир виплачує здавальнику сільгосппродукції гроші з відповідними підписами в одержанні і виплаті грошей у видатковому касовому ордері та приймальній квитанції.

Відповідно до ст. 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника. Податкові агенти прирівнюються до платників податку.

Згідно з п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовими (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Підпунктом 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення порушення) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення порушення), базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення порушення), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170 цього Кодексу, а також суми компенсаційних виплат в іноземній валюті, що виплачуються відповідно до закону працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження.

Водночас, згідно з пп. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного оподатковуваного доходу включаються сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до абз. «б» пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення порушення) податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій. Для цілей цього пункту до суми перевищення не включаються та не оподатковуються документально підтверджені витрати, здійснені за рахунок готівкових чи безготівкових коштів, наданих платнику податку під звіт роботодавцем на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків, у встановлених межах, що здійснені таким платником та/або іншими особами з рекламними цілями. Сума податку, нарахована на суму такого перевищення, утримується особою, що видала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а у разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.

Водночас, під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування. У такому самому порядку визначаються об'єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, відповідно до пп. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу України (а редакції чинній на момент вчиненні порушенні).

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 161.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

У відповідності до пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України згідно якого якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського див, що нас гас за днем такого нарахування (виплати, наданім).

Підпунктом 168.1.5. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України встановлено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, то виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, г) вести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

У відповідності до пп.1.1 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України.

Підпунктом 1.2 пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163 об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка збору відповідно до пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно з пп.1.4 п. 161 Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що і в даній частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, суд звертає увагу, що у відповідності до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення

Відповідно до вимог, встановлених абз. 2 п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Згідно з пунктом 86.7 вказаної статті Кодексу у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених правових норм дозволяє стверджувати про те, що законодавцем наділено платника податків необхідним механізмом захисту своїх прав від можливих незаконних дій співробітників контролюючого органу. Разом з тим, на платника податків також покладено обов'язок надання документів, необхідних для здійснення перевірки та чітко встановлено наслідки невиконання цього обов'язку - зокрема, застосування фінансової відповідальності.

Вищезазначеною нормою визначено право платника податку після отримання акту перевірки надати документи, визначені в акті перевірки, як відсутні. Акт містить визначення про те, що Позивачем первинних бухгалтерських документів до перевірки не надано в повному обсязі, натомість, позивачем Акт перевірки було отримано, що ним не заперечується та заперечень з первісною документацією Позивачем Контролюючому органу надано не було.

Оскільки Відповідачу 1 не було надано в повному обсязі первинно бухгалтерських документів під час перевірки, Судом вбачається правомірним висновок Відповідача про порушення Позивачем вищезазначених норм Податкового кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2017 року Позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 2885195,06 грн. до прийняття рішення по справі, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог Позивачу відмовлено, Суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЗЕВС ЛТД" (адреса:35600, Рівненська обл. м. Дубно, вул. К.Савура, буд 6, ) суму судового збору на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЗЕВС ЛТД" (адреса:35600, Рівненська обл. м. Дубно, вул. К.Савура, буд 6, ) відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЗЕВС ЛТД" (адреса:35600, Рівненська обл. м. Дубно, вул. К.Савура, буд 6, ) на користь Окружного адміністративного суду міста Києва (Отримувач коштів - УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва Код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, Рахунок отримувача - 4007, Банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, Код банку отримувача - 820019, Код класифікації доходів бюджету - 22030101) судові витрати в сумі 2885195,06 грн. (два мільйони вісімсот вісімдесят п'ять тисяч сто дев'яносто п'ять гривень 06 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.П. Васильченко

Н.Г. Вєкуа