Справа № 524/818/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018
Київ

справа № 524/818/16-а

провадження № К/9901/7992/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі судді Нестеренка С.Г. від 28 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Кононенка З.О., Бондара В.О., Калитки О.М. від 13 червня 2016 року, -

встановив:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчук Полтавської області здійснити розрахунок та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії, нарахованої та виплаченої на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 листопада 2009 року з врахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року по справі № 2а 259/2009 за період з 19 травня 2005 року по 31 грудня 2007 року, та починаючи з 22 травня 2008 року та яка визначається як різниця між розміром пенсії, нарахованої та виплаченої на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 19 травня 2005 року по день фактичної виплати пенсії.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, клопотання Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області - задоволено. Залишено позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, покладення зобов'язання без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строків звернення до суду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Відповідно до ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач отримував пенсію щомісячно, отже про розмір отриманої пенсії йому було відомо кожного місяця, а також відомо про нарахування відповідних сум пенсій в розмірі, встановленому судовим рішенням, останній мав можливість дізнатися про нарахування чи ненарахування компенсації, що ним не реалізовано та не зроблено.

З вказаними висновками колегія суддів погодитись не може.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд встановив, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 листопада 2009 року, залишеною без змін згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2010 року у справі за № 2а 259/09, зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області провести перерахунок та доплатити позивачу несплачені у повному обсязі суми щомісячної основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІ групи у відповідності до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї групи у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 19 травня 2005 року, за виключенням періоду з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року.

Колегія суддів не погоджується з доводами касаційної скарги про те, що з листа №20/П-02 від 12.02.2016 року УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області позивач дізнався, що нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії йому проведено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області від 23.02.2016 року № 3334/03-14 виконання постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 листопада 2009 року відбулося в липні 2010 року.

Отже, відправним моментом в обчисленні дати, коли позивачу мало стати відомо про те, що компенсація втрати частини доходів не нараховувалася, має стати дата, коли позивач дізнався про фактичне завершення виконання вказаного рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновки судів попередніх інстанцій щодо залишення позовної заяви передчасними, оскільки за наявними обставинами слід з'ясувати підстави для застосування норм ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому оскаржувані ухвали підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Ю. Бучик

судді М.М. Гімон

Л.Л. Мороз