Справа № 295/13535/17
Суддя: Гумен Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2018 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гумен Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення невиплаченої грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

20.11.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на її користь суму невиплаченої грошової допомоги (обов'язок по виплаті якої встановлено статтею 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») в розмірі 40 510, 00 грн.

Позивачка мотивує свої вимоги тим, що в період з 06.08.1982 року по даний час працює в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 21.06.2017 року позивачці виповнилось 58 років та позивачка досягла пенсійного віку. 22.06.2017 позивачка звернулась до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком та виплату грошової допомоги відповідно до ст. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 було призначено тільки пенсію за віком, починаючи з 22.06.2017 у розмірі 4051,00 грн. на місяць. Водночас вищевказану грошову допомогу виплачено не було, оскільки не був врахований період з 24.10.1995р. по 31.08.2007р. з огляду на те, що відповідно до довідки комунальної установи «Житомирська міська станція швидкої і невідкладної медичної допомоги» №81 від 26.06.2017р., позивачка в зазначений період працювала на посаді лікаря виїзної бригади за сумісництвом. Однак незарахування органами Пенсійного Фонду періоду з 24.10.1995р. по 31.08.2007р. до загального страхового стажу є неправомірним, оскільки одночасно з роботою за сумісництвом на посаді лікаря виїзної бригади КУ «Житомирська міська станція швидкої і невідкладної медичної допомоги», в період з 25.10.1995р. по 29.06.2001р. позивачка працювала за основним місцем роботи на посаді лікаря-педіатра в санаторії-профілакторії «Електрон» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит», надалі з 29.06.2001р. по 02.02.2005 р. працювала за основним місцем роботи на посаді лікаря-терапевта в санаторії-профілакторії «Електрон» TOB «Фаворит ЛМ», а з 02.02.2005р. по 20.08.2007р. - за основним місцем роботи у цьому ж санаторії-профілакторії TOB «Фаворит ЛМ» на посаді головного лікаря, тому позивач вважає дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги протиправними та такими, що порушують її права.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп. 10 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Водночас, згідно п. п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Згідно ж усталеної прецедентної практики ЄСПЛ закон повинен бути прогнозованим для учасників провадження.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України, в частині у якій вони не встановлюють нових обов'язків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно частини першої, другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю до суду не надходило.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо, зокрема, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

21.12.2017 року представником відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслано до суду відзив на адміністративний позов, в якому останній не погоджуючись з позовом, просив відмовити у його задоволені.

Відповіді на відзив до суду не надійшло.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, поданий відповідачем відзив на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного (письмового) провадження.

Згідно частини 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що позивач що ОСОБА_1 з 22.06.2017 року перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про надання інформації щодо невиплати їй при призначенні пенсії за вислугу років грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних пенсії за віком.

Листом від 27.07.2017 №347/К-8 управлінням відмовлено у виплаті грошової допомоги, передбаченої у разі призначення пенсії за вислугу років, посилаючись на те що відповідно до ст.ст. 54, 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особи, які працюють за сумісництвом, не мають права на пільги, передбачені для працівників установ, організацій відповідно до Переліку, незалежно від того, працюють вони на цій роботі повний робочий день чи ні, а страховий стаж позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить 21 рік 2 місяці 18 днів і є недостатнім для виплати вказаної допомоги.

05.10.2017 року ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою, у якій вказала, що у період з 25.10.1995 року по 20.08.2007 року також працювала за основним місцем роботи в санаторії-профілакторії «Електрон» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит» та в санаторії-профілакторії «Електрон» TOB «Фаворит ЛМ».

Листом відповідача № К-456 від 20.10.2017 року повідомлено про те, що у звітності, поданої до системи персоніфікованого обліку відомостей ТзОВ «Фаворит» наявні відомості про заробітну плату за березень, травень-жовтень, грудень 2000, січень-липень 2001 по ОСОБА_1, як по застрахованій особі, яка перебувала у трудових відносинах з даним підприємством. Також, у звітності, поданої до системи персоніфікованого обліку відомостей «Фаворит - ЛМ», наявні відомості про заробітну плату за липень-грудень 2001, січень-грудень 2002, січень-грудень 2003, січень-грудень 2004, січень-грудень 2005, січень-грудень 2006, січень- серпень 2007 по ОСОБА_1, як по застрахованій особі, яка перебувала у трудових відносинах з даним, підприємством. За поданими документами страховий стаж за період роботи в TOB „Фаворит" з 25.10.1995 року по 29.06.2001 року складає 5 років 8 місяців 4 дні, в TOB „Фаворит ЛM" з 30.06.2001 року по 31.12.2003 року складає 2 роки 6 місяців 2 дні, в TOB „Фаворит ЛM" з 01.01.2004 року по 31.08.2007 року складає 3 роки 8 місяців.

Згідно з п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 ( 909-93-п ) "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років"

Згідно з розділом 2 "Охорона здоров'я" Переліку, право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров'я, які працюють на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад). При цьому, згідно із приміткою 2 Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 року.

Порядком передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «є» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Вказаним Переліком передбачені, зокрема, посади лікарів та середнього медичного персоналу в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно- поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

З копії трудової книжки встановлено, що у період з 06.08.1982р. по 29.07.1983р. ОСОБА_1 працювала у Житомирській дитячій міській лікарні на посаді лікаря - інтерна, у період з 07.05.1984р. по 14.01.1985р. у Житомирській дитячій міській лікарні на посаді лікаря - педіатра, з 15.01.1985 р. по 24.10.1995 р. у Станції швидкої і невідкладної допомоги на посаді виїзного лікаря виїзної бригади, з 25.10.1995р. по 29.06.2001р. у санаторії-профілакторії «Електрон» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит» на посаді лікаря-педіатра, у період з 29.06.2001 року по 20.08.2007р. у ТОВ «Фаворит ЛМ» на посаді лікаря-терапевта, головного лікаря, у період з 01.09.2007р. по 31.12.2012р. у Житомирській міській станції швидкої і невідкладної медичної допомоги на посаді лікаря виїзної педіатричної бригади у період з 01.01.2013 року у КУ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на посаді старшого лікаря з медицини надзвичайних станів.

Як встановлено з листа відповідача № К-456 від 20.10.2017 року, згідно звітності, поданої до системи персоніфікованого обліку відомостей ТзОВ «Фаворит» наявні відомості про заробітну плату за березень, травень-жовтень, грудень 2000, січень-липень 2001 по ОСОБА_1, як по застрахованій особі, яка перебувала у трудових відносинах з даним підприємством. Також, у звітності, поданої до системи персоніфікованого обліку відомостей «Фаворит - ЛМ», наявні відомості про заробітну плату за липень-грудень 2001, січень-грудень 2002, січень-грудень 2003, січень-грудень 2004, січень-грудень 2005, січень-грудень 2006, січень-серпень 2007 по ОСОБА_1, як по застрахованій особі, яка перебувала у трудових відносинах з даним, підприємством. За поданими документами страховий стаж за період роботи в TOB „Фаворит" з 25.10.1995 року по 29.06.2001 року складає 5 років 8 місяців 4 дні, в TOB „Фаворит ЛM" з 30.06.2001 року по 31.12.2003 року складає 2 роки 6 місяців 2 дні, в TOB „Фаворит ЛM" з 01.01.2004 року по 31.08.2007 року складає 3 роки 8 місяців.

Отже, у період з 25.10.1995 року по 20.08.2007 року у стаж роботи зараховано лише періоди, у які ОСОБА_1 працювала у TOB „Фаворит" та TOB „Фаворит ЛM" та у які ОСОБА_1 виплачувалась заробітна плата як застрахованій особі, яка перебувала у трудових відносинах з даним підприємством, та з урахуванням яких трудовий стаж ОСОБА_1 є недостатнім для виплати грошової допомоги.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також до стажу роботи не може бути зарахований період роботи у Кумунальній установі «Житомирська міська станція швидкої і невідкладної медичної допомоги», оскільки основною умовою призначення пенсії за вислугу років та оплату грошової допомоги є те, що зайнятість на зазначених у Переліку посадах має бути за основним місцем роботи, а не за сумісництвом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пенсія за вислугу років є соціальною гарантією, яка надається державою окремим спеціалістам, і полягає у матеріальній компенсації, пов'язаній із залишенням роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, та можливістю влаштуватись на іншу (більш безпечну) роботу або залишатись непрацюючим. Отже особи, які працюють за сумісництвом, не користуються певними можливостями для зарахуванням періоду роботи за сумісництвом до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 16.02.2016 року справа №21-5714а15.

Статтями 72-75 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. торони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відровідно до ч. 1 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, та відповідно до ч. 3 цієї статті, докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 9 КАС України у частинах 2,3 визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, з урахуванням того, що позивачка не надала достатніх доказів того, що у період з 25.10.1995 року по 31.08.2007 року їй безперервно та щомісячно виплачувалась заробітна плата як застрахованій особі, яка перебувала у трудових відносинах з даним підприємством, та що у позивачки є достатньо спеціального стажу роботи для виплати вищезазначеної грошової допомоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, не містять достатньої інформації щодо предмету доказування, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України "Про пенсійне забезпечення", Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, ст. ст. 5, 6, 8, 9, 19, 77, 139, 242-246, 257, 263, 293 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (м. Житомир, вул. Перемоги, 55, ) про стягнення невиплаченої грошової допомоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В. Гумен