Справа № 817/1736/17
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2018 року м. Рівне №817/1736/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Гоч Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) з позовною заявою до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області, відповідач) про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень рішень № від 10.07.2017, № від 10.07.2017, № від 10.07.2017, № від 10.07.2017 на загальну суму грошового зобов'язання в розмірі 260851,60 грн.

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_3 заперечує порушення вимог податкового законодавства, відображених в акті перевірки, за результатами якої прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вказує, що відповідно до ст. 374 Митного кодексу України при ввезенні позивачем транспортного засобу на митну територію України він був правомірно звільнений від оподаткування митними платежами товару, який призначений для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввезений ним у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та просив задовольнити повністю.

Відповідач адміністративний позов не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.83-85). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що в ході проведеної перевірки встановлено, що відповідно до інформації, отриманої від митних органів Російської Федерації, ОСОБА_3 з 22.04.1997 значиться зареєстрованим за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_1, та не звертався у відповідні органи Російської Федерації з приводу зняття з реєстраційного обліку для переселення на постійне місце проживання. Відповідно до наданого Рівненською митницею ДФС листа від 12.05.2017 №2495/35/17-70-19, в адресному листку вибуття від 20.11.2015, наданому до митного контролю ОСОБА_3, зазначено про зняття його з реєстраційного обліку Російської Федерації 27.05.2015, що суперечить інформації, отриманій від митних органів Російської Федерації. Також відповідач повідомив, що ОСОБА_3 15.03.2017 надав в Рівненську митницю ДФС копію документу "Адресный листок убытия", згідно з яким він 11.01.2017 знятий з реєстраційного обліку в Російській Федерації для переселення в Україну. Таким чином, представник відповідача вважає, що у зв'язку з невідповідністю відомостей, зазначених ОСОБА_3, підстав і умов для звільнення від сплати митних платежів при ввезені на митну території України транспортного засобу не було. За наведеного, в задоволенні позову просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з урахуванням такого.

Суд встановив, що уповноваженими особами ГУ ДФС у Рівненській області на підставі наказу №413 від 11.05.2017 та направлення від 11.05.2017 №77/17-00-13-04 (а.с.29), згідно з пунктом 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, зі змінами і доповненнями, з 22.05.2017 по 01.06.2017 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 26.11.2015 №204050001/2015/021926.

Результати перевірки оформлені актом від 15.06.2017 №354/17-00-13-09/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (а.с.30-34), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення:

статті 257, частини 1 та 2 статті 270, частини 1 статті 272, частини 2 статті 277, статті 278, підпункту б пункту 3 частини 10 статті 374 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті мита на загальну суму 19896,50 грн.;

статей 1, 3 Закону України "Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті ХІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року" від 28 грудня 2017 року №73-VIII, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті додаткового імпортного збору на загальну суму 9948,25 грн.;

підпункту 2015.3.5-1 пункту 215.3 статті 2015, пункту 216.4 статті 2016 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті акцизного податку на загальну суму 110895,48 грн.;

пункту 187.8 статті 187, підпункту 190.1 пункту 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 67941,05 грн.

ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки від 15.06.2017 №354/17-00-13-09/НОМЕР_1 прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.07.2017:

№ про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України фізичними особами, на загальну суму 12435,31 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням 9948,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2487,06 грн. (а.с.10);

№ про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України фізичними особами, на загальну суму 138619,35 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням 110895,48 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 27723,87 грн. (а.с.11);

№ про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться громадянами, на загальну суму 24870,63 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням 19896,50 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4974,13 грн. (а.с.12);

№ про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів на загальну суму 84926,31 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням 67941,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 16985,26 грн. (а.с.13).

Як встановлено судом з акта перевірки, відзиву на позовну заяву, пояснень представника відповідача в судовому засіданні, контролюючий орган дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_3 безпідставно надано пільгу щодо звільнення від сплати митних платежів, визначену підпунктом "б" пункту 3 частини 10 статті 374 Митного кодексу України - транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702,8703,8711 згідно з УКТ ЗЕД та товари, що класифікуються в товарній позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД в разі переселення громадян на постійне місце проживання в України (код пільги - 301); відповідно до частини 14 статті 354 Митного кодексу України встановлено неправомірність підстав та недотримання умов звільнення від сплати митних платежів при ввезенні громадянином ОСОБА_3 на митну територію транспортного засобу марки "SKODA" модель "OCTAVIA", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_5. У зв'язку з чим донараховано грошові зобов'язання оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_3 рішенням Державної фіскальної служби України від 21.09.2017 №12443/Л/99-99-11-03-03-25 скаргу платника податків залишено без задоволення, податкові повідомлення-рішення - без змін.

Перевіряючи обгрунтованість висновків контролюючого органу про встановлені документальною перевіркою порушення, суд встановив та врахував наступне.

Актом перевірки встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 за митною декларацією № 204050001/2015/021926 від 26.11.2015 ввезено на постійне місце проживання на митну територію України легковий автомобіль марки "SKODA" модель "OCTAVIA", ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_5, 2009 року виготовлення. До митного оформлення декларантом подано наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 5037№218202 від 03.11.2015, договір про здійснення декларування вантажів фізичних осіб № 31 від 25.11.2015, сертифікат відповідності № UA1.193.0094337-15 від 16.11.2015, паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_7, посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_6 від 26.05.2015, копія адресного листа вибуття від 20.11.2015 (арк. акта 3, а.с.31).

В ході проведеної відповідачем перевірки було встановлено, що позивач на момент ввезення автомобіля та його митного оформлення мав постійне проживання в Російській Федерації до 11.01.2017, а відтак не мав права на пільгове ввезення транспортного засобу.

Вирішуючи адміністративний спір по суді, суд враховує, що порядок звільнення від оподаткування митними платежами, передбаченими законодавством України, під час переселення громадян на постійне місце проживання в Україну регулюється нормами ст.374 Митного кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.10 ст.374 МК України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, за умови документального підтвердження того, що до дня видачі цього документа громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років: б) транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на кожного громадянина, який досяг 18-річного віку), за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні.

Відповідно до ч.11 ст.374 МК України товари за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, що ввозяться на митну територію України громадянами у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну із звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до цього Кодексу, підлягають постановці на тимчасовий облік в державних реєстраційних органах на строк до двох років з оформленням документів на право тимчасового користування такими товарами та можуть бути відчужені або передані у володіння, користування чи розпорядження іншим особам (крім членів сімей таких громадян) упродовж двох років з дня ввезення на митну територію України лише після сплати особами, які ввезли їх в Україну, всіх митних платежів за ставками, чинними на день подання митної декларації.

Таким чином, законодавцем окреслено такі умови звільнення від оподаткування митними платежами товарів, які призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну (у тому числі транспортні засоби):

1. Ввезти транспортний засіб протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні (наявність посвідки на постійне місце проживання в Україні);

2. Надати документальне підтвердження того, що до дня видачі посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років;

3. Надати документальне підтвердження того, що до дня видачі посвідки на постійне місце проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні.

Згідно з вимогами ст.374 МК України, обов'язковою умовою для звільнення від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України є переселення на постійне місце проживання в Україну.

За визначенням, наведеним в пункті 45 статті 4 МК України, постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Питання ввезення громадянами на митну територію України транспортних засобів при переселенні на постійне місце проживання в Україну регулюється "Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України", затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 7 Правил, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, крім іншого, паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном.

Відповідно до п.4.1. Розділу III Правил при необхідності вирішення питання про можливість звільнення ТЗ від оподаткування посадова особа митного органу, яка здійснює митне оформлення ТЗ, перевіряє відомості та відмітки в документах на відповідність вимогам Закону :

- постійне проживання громадянина на території країни попереднього місця проживання не менше одного року (зараз три роки) (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні;

- перебування ТЗ у власності громадянина не менше одного року з дати набуття права власності на ТЗ до дати: для іноземців та осіб без громадянства - отримання посвідки на постійне проживання або отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні;

- перебування ТЗ на обліку в країні постійного місця попереднього проживання його власника не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні.

Суд встановив, що відповідно до рішення УДМС в Рівненській області від 26.05.2015 ОСОБА_3 було видано посвідку на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_6 від 26.05.2015 з зазначенням зареєстрованого 27.05.2015 постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.88). В паспорті громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 26.05.2015 УДМС в Рівненській області проставлено відмітку про видачу посвідки на постійне місце проживання в Україні (а.с.89).

Законність отримання позивачем посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_6 від 26.05.2015 відповідачем не заперечується та під сумнів не ставиться.

Відтак, відповідно до зазначених вище норм матеріального закону, суд вважає, що з моменту отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_6 від 26.05.2015 у позивача виникло право на ввезення на пільгових умовах (зі звільненням від сплати митних платежів) транспортного засобу для особистого користування.

Судом також встановлено, що до отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні позивач протягом трьох останніх років проживав в Російській Федерації, що підтверджується паспортом громадянина; до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, був власником транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах Російської Федерації не менше одного року, що підтверджується паспортом транспортного засобу НОМЕР_8 від 26.02.2009, «Карточкой учета транспортного средства» від 30.03.2012, яка видана УГИБДД ГУ МВД Росії по Московской області, "Свидетельством о регистрации НОМЕР_9 (а.с.25,89,90).

Зазначені фактичні обставини відповідачем не заперечуються та під сумнів не ставляться.

Як стверджено матеріалами справи, будь-яких зауважень з приводу ввезення позивачем автомобіля марки "Skoda", модель "Octavia", ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_5, 2009 року випуску, на митну територію України на пільгових умовах у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання, від митних органів не надходило, оскільки позивачем були надані усі необхідні достовірні документи відносно себе (документи, що посвідчують особу та місце проживання) та транспортного засобу.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач при ввезенні на територію України транспортного засобу марки "Skoda", модель "Octavia", ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_5, 2009 року випуску в режимі звільнення від оподаткування митними платежами товарів, які призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну, повністю дотримався вимог, встановлених в ст.374 Митного кодексу України, а саме: отримав в установленому законодавством України порядку посвідку на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_6 від 26.05.2015, ввіз транспортний засіб в Україну протягом 6 місяців з дати отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні (дата ввезення: 05.11.2015, дата декларування: 26.11.2015); проживав протягом трьох останніх років на території Російської Федерації до моменту переселення на постійне місце проживання в Україну; до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, позивач був власником транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах Російської Федерації не менше одного року.

Таким чином, в зв'язку з набуттям ОСОБА_3 права на постійне місце проживання в Україні він фактично не мав постійного місця проживання на території інших держав і мав намір проживати на території України протягом будь-якого строку не обмежуючи таке проживання певною метою, і таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Суд також враховує, що листом Федеральної митної служби Міністерства фінансів Російської Федерації від 19.08.2016 №07-291/5445 повідомлено ДФС України, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження з 22.04.1997 зареєстрований по місцю проживання за адресою АДРЕСА_1 та із заявою про зняття з реєстраційного обліку не звертався. Також вказано, що на підставі наданої копії "адресного листка вибуття" виявити оригінальність документа не є можливим (а.с.86).

З огляду на наведене та враховуючи вимоги ст.374 МК України, положення п. 4.2. Розділу III Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005, суд вважає, що адресний листок вибуття від 20.11.2015, який подавався позивачем митному органу, не спростовує факту проживання позивача на території країни, з якої він переселився на постійне місце проживання в Україну, протягом трьох останніх років перед таким переселенням.

Суд вважає за необхідне зазначити, що закон пов'язує звільнення особи від оподаткування митними платежами при переселенні на постійне місце проживання в Україну з наявністю посвідки на постійне місце проживання в Україні. Наявність чи відсутність факту реєстрації особи за місцем попереднього проживання правового значення не має.

З огляду на наведене, доводи відповідача, якими обгрунтовано заперечення позовних вимог, суд вважає безпідставними.

Також суд враховує, що постановою Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил №0129/204000000/17 від 02.03.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 626043,84 грн., у зв'язку з тим, що на думку контролюючого органу ОСОБА_3 заявив органам доходів і зборів з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів неправдиві відомості щодо істотних умов ввезення транспортного засобу (переселення на постійне місце проживання) та надав документ - адресний лист вибуття від 20.11.2015, що містить неправдиві дані щодо зняття особи з реєстраційного обліку в Російській Федерації (а.с.43-44).

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 29.09.2017 по справі №564/530/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, скасовано постанову Рівненської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил від 02.03.2017 №0129/204000000/17 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України (а.с.15-24,77-80).

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на наведене, суд приймає до уваги, що судовим рішенням у справі про порушення митних правил, яке набрало законної сили, спростовані висновку контролюючого органу про вчинення ОСОБА_3 умисних дій з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів, а саме надання неправдивих відомостей щодо істотних умов ввезення транспортного засобу при переселенні на постійне місце проживання в Україну.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду ГУ ДФС у Рівненській області не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушень ОСОБА_3 умов ввезення на митну територію України транспортного засобу зі звільненням від оподаткування митними платежами, під час переселення громадян на постійне місце проживання в Україну. Відтак, донарахування позивачу податкових зобов'язань суд вважає безпідставним, що виключає застосування штрафних (фінансових) санкцій.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 12.07.2017, № від 12.07.2017, № від 12.07.2017, № від 12.07.2017 не відповідають критеріям правомірності, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправних рішень суб'єкта владних повноважень. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України документально підтверджені судові витрати позивача в сумі 2608,51 грн. по сплаті судового збору (а.с.65) слід стягнути з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 10.07.2017 № , від 10.07.2017 №, від 10.07.2017 № , від 10.07.2017 № .

Стягнути на користь ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1) з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2608,51 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29 січня 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.