Справа № 826/10791/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2017 року 10:27 № 826/10791/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Григоровича П.О., суддів Мазур А.С., Федорчука А.Б., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ-ЛТД»
до 1) Державної фіскальної служби України 2) Головного управління ДФС у місті Києві 3) Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,
за участю:

представника позивача: Антохова Я.С.;

представника відповідачів: Тарантюк Ю.В.

На підставі ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27.11.2017 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея - ЛТД» (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 1), головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач 2), державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач 3), в якому просить:

- рішення (лист) ДПІ у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.10.2015 вих. №27002/10/26-58-11-02-18 визнати незаконним і скасувати;

- рішення ГУ ДФС у місті Києві від 03.02.2016 вих. №2124/10/26-15-08-02-14 про результати розгляду первинної скарги визнати незаконним і скасувати;

- рішення ДФС України від 10.05.2016 № 10270/6/99-99-08-02-01-15 про результати розгляду скарги визнати незаконним та скасувати;

- зобов'язати ДПІ у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві включити відомості з поданої товариством з обмеженою відповідальністю «Нікея - ЛТД» () податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць вересень 2015 року, доповнення та додатка 5 до цієї декларації до облікових даних щодо цього товариства в інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідачі заперечують по суті заявлених позовних вимог, про що надали відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з пояснень представника позивача, 07 жовтня 2015 року Позивач здав на пошту адресований ДПІ цінний лист Ц498 з описом вкладення, у який вкладено податкову декларацію з податку на додану вартість за податковий період - календарний місяць вересень 2015 року з викладенням у її тексті доповнення та додатком 5, лист від 07 жовтня 2015 року вих.№44/10 та флеш носій з копіями записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі.

У цій податковій декларації, додатках та доповненні Позивача було задекларовано (самостійно визначено) 348 грн. позитивного значення сум ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету.

В цей же день копію податкової декларації з ПДВ за податковий період календарний місяць вересень 2015 року та копію додатку 5 до цієї податкової декларації Позивач надіслав на електронну поштову скриньку ДПІ засобами телекомунікаційного зв'язку.

25 листопада 2015 року Позивачем одержано рекомендований лист від ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві з рішенням від 20 жовтня 2015 року вих. №27002/10/26-58-11-02-18 «Про відмову у прийнятті податкової звітності», яке вмотивовано тим, що податкова декларація з ПДВ за звітний (податковий) період вересень 2015 подана всупереч п.49.4 Податкового кодексу України, а саме: не передбачено подання податкової декларації з ПДВ у паперовому вигляді.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаного рішення про відмову у прийнятті податкової звітності, позивачем подано відповідні скарги до головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та Державної фіскальної служби України, розглянувши які головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги від 03.02.2016 вих.№2124/10/26-15-08-02-14, а Державною фіскальною службою України - рішення про результати розгляду скарги від 10.05.2016 №10270/6/99-99-08-02-01-15, якими рішення (лист) державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.10.2015 вих. №27002/10/26-58-11-02-18 залишено без змін, а скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея - ЛТД» без задоволення.

За таких обставин, вважаючи вказані рішення відповідачів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пункт 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (пункт 49.8 статті 49 Податкового кодексу України).

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (пункт 49.9 статті 49 Податкового кодексу України).

Правовий аналіз зазначених вище норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що в даному випадку позивачем порушено порядок подання податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року, оскільки останнім порушено порядок її направлення, а саме: декларацію направлено в паперовій формі, а тому така декларація не може бути прийнятою, що, в свою чергу, виключає можливість зобов'язання державну податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві включити відомості з поданої товариством з обмеженою відповідальністю «Нікея - ЛТД» () податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць вересень 2015 року, доповнення та додатка 5 до цієї декларації до облікових даних щодо цього товариства в інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України, внаслідок чого позовні вимоги в частині ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві задоволенню не підлягають.

В той же час, надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині скасування рішень ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України про результати розгляду скарг, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до пункту 56.10 статті 56 Податкового кодексу України, рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

У свою чергу, приписами пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно з пунктами 56.2-56.3 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Також, пунктом 56.6 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно з пунктами 56.8-56.9 статті 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Водночас, відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписами пункту 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

З огляду на викладене вище, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що останніми залишено без змін рішення (лист) державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.10.2015 вих. №27002/10/26-58-11-02-18.

Отже, вказані рішення самі по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки не мають безпосереднього впливу на права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, а, відтак, рішення головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.02.2016 вих. №2124/10/26-15-08-02-14 про результати розгляду первинної скарги та рішення Державної фіскальної служби України від 10.05.2016 № 10270/6/99-99-08-02-01-15 про результати розгляду скарги безпосередньо не порушують права та інтереси позивача, з огляду на що колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя П.О. Григорович

Судді Мазур А.С.

А.Б. Федорчук

Постанова складена в повному обсязі 04.12.2017.