Справа № 23 арк.
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/12254/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року з питань забезпечення позову (постановлена головуючим-суддею Дерех Н.В., місце постановлення ухвали - м. Тернопіль) за адміністративним позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до Управління державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області (за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком») про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (далі - Управління) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог визнати дії Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про блокування рахунків Управління соціальної політики Тернопільської міської ради протиправними, зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, спрямованих на безспірне списання коштів за виконавчим документом по справі № 921/214/17-г/13 та зобов'язати приймати та оплачувати платіжні доручення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради та інші документи необхідні для проведення платежів.

Одночасно позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом зобов'язання Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області утриматися від вчинення дій, спрямованих на безспірне списання коштів за виконавчим документом по справі № 921/214/17-г/13, зобов'язання Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області приймати та оплачувати платіжні доручення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради та інші документи необхідні для проведення платежів.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що блокування рахунків Управління призводить до порушення гарантованих державою прав громадян на державне соціальне забезпечення та право на одержання ряду соціальних виплат і допомоги, які передбачені чинним законодавством України, а також соціальних виплат громадянам, які додатково передбачаються органом місцевого самоврядування, а також унеможливлює виконання Управлінням власних та делегованих повноважень. Тому просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 та прийняти нову, якою задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання про забезпечення позову є фактичним вирішенням спору по суті позовних вимог, що не відповідає призначенню правового інституту забезпечення адміністративного позову, оскільки позовні вимоги позивача збігаються із вимогами, які викладені у клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною першою статті 117 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали) передбачено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересна позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття цих заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Суд при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.117 КАС України обставин, та оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, врахувати пов'язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам та відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Пленум Вищого адміністративного суд України у пункті 17 своєї постанови № 2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам роз'яснив, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах : 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні питання про забезпечення позову адміністративні суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду (п. 47 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.10.2008).

Враховуючи обставини заявленого клопотання, приписи ст.117 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали), предмет позову, підстави вжиття заходів забезпечення позову та вимогу щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову по суті збігаються з позовними вимогами. Таким чином, задовольнивши клопотання позивача суд фактично вирішить спір по суті, що без судового розгляду справи у відкритому та змагальному процесі є неприпустимим.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вирішуючи заяву про забезпечення позову, аналізуючи позовну заяву та додані до неї письмові документи, з врахуванням приписів ст.117 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали), судом правомірно відмовлено у її задоволенні.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року з питань забезпечення позову по справі № 819/148/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський
Повне судове рішення складено 26.01.2018.