Справа № 760/1399/17
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/1399/17
Провадження №2-а/760/205/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Швидченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постноави в справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постноави в справі про порушення митних правил, в якому просив постанову Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 2466/20502/2016 від 21 грудня 2016 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн., визнати незаконною та скасувати. Також просив стягнути з Державного бюджету України на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що він 28 липня 2016 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС ввіз на митну територію України транспортний засіб «AudiA8», кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер Р.Литва НОМЕР_2, з метою транзиту (особисте використання).

06 листопада 2016 року Волинською митницею ДФС було складено протокол про порушення митних правил за № 2466/20502/2016 по факту скоєння ним порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України.

Зазначає, що у вказаному протоколі було зазначено, що розгляд справи відбудеться 07 грудня 2016 року о 10 годині 00 хвилин за адресою Волинської митниці ДФС.

05 грудня 2016 року ним на поштову та електронну адресу митниці було направлено повідомлення про те, що він бажає прийняти участь у розгляді справи про порушення митних правил № 2466/20502/2016 та скористатись правами, визначеними статтею 498 Митного кодексу України.

Разом з цим, він також повідомив посадових (службових) осіб митниці, що у зв'язку із тим, що він знаходиться на лікуванні (у зв'язку із хворобою), 07 грудня 2016 року о 10 годині 00 хвилин не міг особисто бути присутнім при розгляді його справи.

Також просив питання щодо якого його викликали до Волинської митниці ДФС не розглядати по суті за його відсутності та, відповідно до частини 4 статті 526 Митного кодексу України, перенести розгляд справи про порушення митних правил № 2466/20502/2016 на іншу дату, про що повідомити його належним чином.

Незважаючи на його клопотання, без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, 21 грудня 2016 року Волинською митницею ДФС було винесено постанову у справі про порушення митних правил за № 2466/20502/2016, на підставі вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова складена неправомірно, з підстав порушення митницею процедури розгляду справи про порушення митних правил, які полягали у неналежному повідомленні позивача, що призвело до розгляду справи за відсутності позивача, незважаючи на те, що ним було повідомлено Волинську митницю ДФС про неможливість прибути на розгляд справи про порушення митних правил, з огляду на що він просив перенести розгляд справи.

Таким чином, із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та винесеною у його відсутність із порушенням вимог ч. 4 ст. 526 Митного кодексу України.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово звернувся із клопотанням про розгляд справи за його відсутності або у порядку письмового провадження (а.с. 91).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надіслав письмові заперечення з проханням відмовити в задоволенні позову з урахуванням вказаного заперечення (а.с.а.с. 46-51).

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Так, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із тим, що провадження у даній справі було відкрито до набрання чинності редакції Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року, то вказана справа повинна розглядатись за правилами, що діють після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, а саме: АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС встановлено, що 28.07.2016 року об 11 год. 18 хв., на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки «AUDI A8» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № НОМЕР_1 та станом на 06.11.2016 року його не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Відповідно до ст. 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився - 07.08.2016 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що громадянин України ОСОБА_1 щодо неможливості вивезення транспортного засобу марки «AUDI A8» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № НОМЕР_1, до органів ДФС не звертався, про аварію або дії обставин непереборної сили та обставини події, місцезнаходження даного автомобіля не повідомляв. Документи, що підтверджують неможливість доставити вищевказаний транспортний засіб до органів доходів і зборів та органів ДФС він не надавав.

Таким чином, встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення автомобіля марки «AUDI A8» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № НОМЕР_1, більше ніж на десять діб, що було виявлено на митному посту «Ягодин» Волинської митниці ДФС.

Встановлено, що по даному факту 06 листопада 2016 року посадовою особою Волинської митниці ДФС відносно громадянина України ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 2466/20502/2016 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України (а.с.а.с. 57-59).

Листом від 09.11.2016 року №10747/03-70-20-03, протокол про порушення митних правил № 2466/20502/2016 був направлений громадянину ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням №314.

Відповідно до відмітки на рекомендованому повідомленні №314, громадянину ОСОБА_1 було вручено особисто 21.11.2016 року (а.с.а.с. 60-63, 67).

Листом від 12.09.2016 року №03-70-61/2854/36, громадянина ОСОБА_1 було запрошено прибути до 12.10.2017 року (з 09 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., крім вихідних днів) на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС за адресою: с. Старовойтове, Волинська обл., Любомльський р-н, для з'ясування обставин та причин не вивезення автомобіля марки «AUDI A8» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № НОМЕР_1, а також для вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил (а.с. 64).

Відповідно до відмітки на рекомендованому повідомленні №070, громадянин ОСОБА_1 отримав даний лист особисто, але на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС не прибув та не повідомив причини не вивезення автомобіля марки «AUDI A8» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № НОМЕР_1.

05.12.2016 року від громадянина ОСОБА_1 на адресу Волинської митниці ДФС надійшло повідомлення про перенесення розгляду справи про порушення митних правил №2466/20502/2016 на іншу дату у зв'язку з хворобою він не морже 07.12.2016 року прибути на Волинську митницю ДФС для її розгляду (а.с.а.с. 72-73).

Листом від 12.12.2016 року громадянину ОСОБА_1 був направлений лист про перенесення справи на іншу дату, яка відбудеться 21.12.2016 року з 10 год. до 12 год. за адресою: Волинська обл., Любомльський район, с. Римачі, Волинська митниця ДФС (а.с. 70).

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що Волинською митницею ДФС завчасно та належним чином повідомлялось ОСОБА_1, про дату та час розгляду справи про порушення митних правил № 2466/20502/2016.

Натомість ОСОБА_1, не було надано документів, на підтвердження поважності причин неявки на розгляд справи та будь-яких інших документів, які б стосувалися розгляду справи.

В результаті чого, 21 грудня 2016 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В.М. була винесена постанову у справі про порушення митних правил № 2466/20502/2016, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. З ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок (а.с.а.с. 53-55).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 7 КАС України визначено, що Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначені Митним кодексом України.

Порядок переміщення через митний кордон України товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов'язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.

Відповідно до статті 40 Митного кодексу України, усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 72 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню. Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відповідних відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю, подаються митному органові при перетинанні товарами і транспортними засобами митного кордону України; декларуванні товарів і транспортних засобів; повідомленні митного органу про намір здійснити переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України; здійсненні митними органами інших контрольних функцій відповідно до цього Кодексу.

Статтею 45 Митного кодексу України встановлений обов'язок осіб, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України - подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Частиною третьою ст. 470 Митного кодексу України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Відповідно до п. 25 ст. 4 Митного кодексу України, митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення;

Відповідно до ч. 1,3 ст. 381 Митного кодексу України, громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. У разі знищення чи повного зіпсування транспортних засобів особистого користування, ввезених на митну територію України з метою транзиту, внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку їх транзиту зупиняється, а внесена грошова застава повертається особі, яка внесла заставу, її спадкоємцю або уповноваженій ними особі, за умови надання такою особою органам доходів і зборів достатніх доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу.

Статтею 93 Митного кодексу України встановлені вимоги до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, згідно вимог якої, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні:

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п. 10 ст. 4 Митного кодексу України дозвіл органу доходів і зборів - надання особі органом доходів і зборів усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій.

Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України під котролем митного органу (ст. 102 Митного кодексу України).

Частиною 2 статті 200 Митного кодексу України передбачено, що доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 митного кодексу України.

Порушення митних правил та відповідальність за них регулюється главою 67 розділом ХVIII Митного кодексу України, статтею 458, якого, визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 460 Митного кодексу України визначені обставини, які виключають відповідальність за вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно ст. 468 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489, 491 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Згідно ст. 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до статті 498 Митного кодексу України, прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення є правом, а не обов'язком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Посилання позивача на те, що Волинська митниця ДФС, розглянувши справу про порушення митних правил без присутності позивача, діяла не на підставі, поза межами повноважень, всупереч Конституції та законом України, не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання принципу рівності перед законом, не пропорційно, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, є безпідставними, оскільки сама процедура розгляду адміністративної справи про порушення митних правил була проведена з дотриманням законодавства .

Згідно статті 490 Митного кодексу України протоколи про порушення митних правил мають право складати посадові особи митних органів, які згідно з посадовими обов'язками мають таке право.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 21.11.2016 року (дата отримання ним протоколу про порушення митних правил) до дня винесення Волинською митницею ДФС постанови у справі про порушення митних правил № 2466/20502/2016 - 21.12.2016 року, жодного разу не надано пояснень про причини порушення вимог ст. 95 Митного кодексу України, та не вивезення транспортного засобу марки «AUDI A8» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № НОМЕР_1.

З огляду на вищевикладене позивач, ОСОБА_1, належним чином не скористався наданими йому правами, не прийняв участь у розгляді справи про порушення митних правил № 2466/20502/2016 та не надав жодних пояснень або заперечень по факту порушення ним вимог ст. 95 Митного кодексу України.

Отже, враховуючи вимоги митного законодавства і обставини вчинення правопорушення, у митного органу було достатньо підстав для складання протоколу про порушення митних правил відносно позивача та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., про розгляд справи позивач належним чином повідомлений, таким чином при прийняті оспорюваного рішення митний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про порушення митних правил та застосувати адміністративне стягнення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Суд, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що адміністративний позов про скасування постанови по справі про порушення митних правил № 2466/20502/2016 від 21 грудня 2016 року є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 40, 45, 54, 57, 72, 90, 91, 93, 95, 102, 200, 255, 325, 381, 379, 458, 460, 467, 468, 470, 489, 490, 491, 495, 498 Митного кодексу України, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України (в ред. від 03 жовтня 2017 року), суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постноави в справі про порушення митних правил - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Кізюн