Справа № 826/15618/15
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29.01.2018 м. Київ К/9901/1350/17 826/15618/15
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Бившевої Л.І. (суддя-доповідач), Хохуляка В.В., Шипуліної Т.М., перевірив матеріали касаційної скарги Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Окружного адміністративного суду від 24.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Володимир-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області 14.12.2017 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду від 24.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016.

Одночасно відповідач заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2017 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 29.12.2017 касаційну скаргу відповідача залишив без руху як таку, що подана без дотримання вимог частини другої статті 212, частин четвертої та п'ятої 213 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), а саме: касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, а підстави пропуску касаційного оскарження є неповажними; до касаційної скарги додано документа про сплату судового збору у меншому розмірі, ніж визначено Законом "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги); додана до касаційної скарги копія довіреності не є належним чином оформленим документом про повноваження особи, оскільки не засвідчена належним чином. Цією ж ухвалою скаржнику встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

У строк, встановлений судом, відповідач надав: копію довіреності, оформленої належним чином та засвідченої особою, яка має на це повноваження; клопотання, в якому вказав аналогічні підстави для поновлення строку, що були зазначені у клопотанні, які Верховний Суд ухвалою від 29.12.2017 визнав неповажними ; щодо сплати судового збору відповідач заявив клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом.

Тобто, скаржник частково усунув зазначені в ухвалі суду від 29.12.2017 недоліки касаційної скарги.

Обґрунтовуючи заяву про продовження процесуального строку, встановленого судом, для усунення недоліків касаційної скарги, скаржник посилається на відсутність коштів для доплати судового збору, оскільки постійний кошторис видатків на 2018 рік не затверджено.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Відповідно до частини третьої статті 2 цього Кодексу одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) покладає учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У зв'язку з цим доводи скаржника, як державного органу, фінансування якого здійснюється із держаного бюджету і який після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складає тимчасовий розпис бюджету на відповідний період та на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), наведені на обґрунтування підстав доводи для продовження процесуального строку, встановленого судом, не можуть бути оцінені як об'єктивна причина при вирішенні питання щодо продовження цього строку.

Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VII) до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтею 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про продовження процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна