Справа № 805/1998/17-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 р. Справа№805/1998/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Широбокової М.О.,

розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості з транспортного податку в розмірі 25 000,00 гривень

Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з транспортного податку в розмірі 25 000,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Центральному відділенні Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, за адресою: 87500, АДРЕСА_1. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII, яким введено транспортний податок. Відповідно до норм Податкового кодексу України Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області зроблено запит до Територіального центру № 2 м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС у Донецькій області. Згідно наданої відповіді у ОСОБА_1 у власності знаходиться автомобіль 2011 року випуски з обємом двигуна понад 3000 куб.см. Відповідно до норм Податкового кодексу України Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області було сформовано податкове повідомлення рішення форми «Ф»від 09 червня 2015 року № 1949-17 з транспортного податку на суму 25 000,00 гривень та направлена на адресу відповідача.

З метою погашення податкового боргу Жовтнева обєднана державна податкова інспекція м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області винесла податкову вимогу форми «Ф» від 18 березня 2016 року № 6090-25, яку направлено на адресу відповідача рекомендованим листом.

Проте, вжиті заходи не привели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вимоги Податкового кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованості з транспортного податку в розмірі 25 000,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 до суду зявився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Надав письмові заперечення, в обґрунтування незгоди із позовом зазначив, що у період з 01 червня 2012 року по 19 квітня 2013 року був власником транспортного засобу NISSAN MURANO 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см.

18 квітня 2013 року був укладений договір купівлі продажу транспортного засобу NISSAN MURANO 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см., у звязку з чим, 19 квітня 2013 року автомобіль був знятий з обліку для реалізації.

У звязку з викладеним відповідач вважає нарахування транспортного податку протиправним а винесене податкове повідомлення рішення таким, що не відповідає нормам законодавства та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач фізична особа ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно даних Центру № 2 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває легковий транспортний засіб NISSAN MURANO 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см. (а.с. 15-16).

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач Головне управління ДФС у Донецькій області є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 267 Податкового кодексу України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України зазначено, що обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно пункту 267.4. статті 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 267.6.1. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації обєктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Органи внутрішніх справ зобовязані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації обєкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобовязані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації обєкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

У разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений обєкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей обєкт.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За обєкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Податок сплачується за місцем реєстрації обєктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до норм Податкового кодексу України Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області було сформовано податкове повідомлення рішення форми «Ф» від 09 червня 2015 року № 1949-17 яким визначено суму грошового зобовязання у розмірі 25 000,00 гривень за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» (а.с. 12), яке направлено на адресу відповідача рекомендованим листом та повернуто за зворотною адресою у звязку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 13).

Відповідачем не сплачено суму грошового зобовязання за вказаним податковим повідомленням - рішенням, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Жовтневою обєднаною держаною податковою інспекцією м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькі області сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 18 березня 2016 року № 6090-25 (а.с. 8), яка надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та повернуто за зворотною адресою (а.с. 8).

Однак, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні документи які спростовую доводи позивача, щодо наявності у ОСОБА_1 на праві власності легкового автомобіля NISSAN MURANO 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см., який відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є обєктом оподаткування.

Відповідно наданого договору комісійних послуг на продаж транспортного засобу № 30 від 14 квітня2013 року між ОСОБА_1 (замовником) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (виконавцем) укладено договір відповідно до якого виконавець зобовязується вчинити дії зі знаходження потенційного покупця та проведення дій для укладення договору купівлі продажу (а.с. 57-60).

18 квітня 2013 року відповідно до договору купівлі продажу № 2/18/04 ОСОБА_1 продав автомобіль - NISSAN MURANO 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см. (а.с. 61).

Відповідачем надано довідки Територіального сервісного центру № 1441 від 15 серпня 2017 року № 31/5-1441-10425 та від 05 вересня 2017 року № 31/5-1441-10819 відповідно до яких, автомобіль NISSAN MURANO 2011 року був зареєстрований за громадянином ОСОБА_1 26 липня 1957 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 у період з 01 червня 2012 року по 19 квітня 2013 року. Автомобіль NISSAN MURANO 2011 року 19 квітня 2013 року був знятий з обліку для реалізації (а.с. 54-55).

Крім того, Донецький окружний адміністративний суд листом від 20 листопада 2017 року звернувся до Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про надання інформації стосовно транспортного засобу автомобіля NISSAN MURANO 2011 року виписку, чорного кольору, № кузова (шасі, рами) JN1TANZ51U0101603, № двигуна VQ35901515 (а.с. 76).

Регіональний сервісний центр в Донецькій області листом від 29 листопада 2017 року № 31/5-7077, повідомив, що транспортний засіб NISSAN MURANO 2011 року виписку, № кузова JN1TANZ51U0101603 зареєстрований за громадянином ОСОБА_4

Крім того, зазначили, що громадянин ОСОБА_1 володів транспортним засобом з 01 червня 2012 року по 19 квітня 2013 року (а.с. 80-81).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, податковий борг ОСОБА_1 виник у звязку із несплатою грошових зобовязань, визначених контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням № 1949-17 від 09 червня 2015 року за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25 000,00 гривень, який був нарахований на обєкт оподаткування, а саме: автомобіль NISSAN MURANO 2011 року виписку, чорного кольору, № кузова (шасі, рами) JN1TANZ51U0101603, № двигуна VQ35901515, який на момент винесення податкового повідомлення рішення не перебував у власності ОСОБА_1.

Оскільки на момент винесення податкового повідомлення рішення був відсутній обєкт оподаткування, на підставі якого виник податковий борг, відсутні підстави для стягнення визначених таким рішенням грошових зобовязань.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 14, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністравтиного позову Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з транспортного податку в розмірі 25 000,00 гривень - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 26 січня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.