Справа № 233/3343/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018 Київ К/9901/101/17 233/3343/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н. В., судді Берназюка Я. О., судді Гриціва М. І., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Компанієць І.Д., Ястребова Л.В. від 28 листопада 2017 року,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати незаконним та скасувати розпорядження управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації від 24 червня 2016 року про закриття особової справи отримувача адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи;

зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації виплатити адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі з дня припинення її виплати до 19 листопада 2016 року, додатково з урахуванням помилково сплаченої адресної допомоги в розмірі 2050,00 грн.;

визнати незаконним та скасувати рішення управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації від 17 травня 2017 року про відмову в наданні адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі;

зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації призначити щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з дня подання заяви - 12 травня 2017 року, на шестимісячний строк, тобто до 12 листопада 2017 року, та виплатити відповідні суми.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 4 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації від 24 червня 2016 року про закриття особової справи ОСОБА_2 як отримувача адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_2 адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі з 29 липня 2015 року по 28 липня 2016 року, з урахуванням поверненої суми переплати в розмірі 2050,00 грн.

Визнано незаконним та скасовано рішення управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації від 17 травня 2017 року про відмову ОСОБА_2 в наданні адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації призначити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 12 травня 2017 року.

Частково задовольняючи позов та скасовуючи розпорядження відповідача від 24 червня 2016 року та від 17 травня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що село Калинове Костянтинівського району Донецької області, на території якого у ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок, знаходиться на території проведення антитерористичної операції, а тому позивач має право на отримання адресної допомоги як внутрішньо переміщена особа для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача виплатити з урахуванням сплаченої позивачем переплати у сумі 2050,00 грн., адресну допомогу з дня припинення її виплати (29 липня 2015 року) до 19 листопада 2016 року (закінчення шестимісячного терміну, на який вона призначається, відповідно до заяви позивача від 19 травня 2016 року), судом зазначено, що строк дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, на підставі якої призначається вказана допомога, становить шість місяців з дня її видачі, а тому призначення вказаної допомоги можливе з урахуванням поданих позивачем заяв та довідок з 29 липня 2015 року по 28 липня 2016 року. Зазначено, що заява позивача від 19 травня 2016 року про продовження виплати адресної допомоги не є відповідною заявою про її призначення, однак такою заявою є його заява від 12 травня 2017 року, тому вказано, що саме з цієї дати повинна бути призначена зазначена допомога.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу адресну допомогу до 12 листопада 2017 року, суд посилався на те, що з 3 червня 2017 року (внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг») особи, які мають у власності житлове приміщення, розташоване у населених пунктах, на території яких здійснювалася антитерористична операція, в тому числі і в селі Калинове Костянтинівського району Донецької області, втратили право на призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та залишено позов без розгляду в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації від 24 червня 2016 року про закриття особової справи ОСОБА_2 як отримувача адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи та зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_2 адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі з 29 липня 2015 року до 28 липня 2016 року, з урахуванням поверненої суми переплати в розмірі 2050,00 грн.

В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 в частині позовних вимог порушив шестимісячний строк для звернення до суду, встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, чинного на час розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

ОСОБА_2 касаційну скаргу мотивує тим, що у позовній заяві він заявляв клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, обґрунтовуючи його тим, що з липня 2016 року по квітнень 2017 року він здійснював часткове повернення відповідачу отриманої адресної допомоги, яка не була повернута у повному обсязі на час звернення до суду з цим позовом, а тому в зв'язку із тривалим характером правовідносин, просив суд поновити цей строк.

У відзиві на касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації, посилаючись на законність судового рішення, просить залишити його без змін. Вказує на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки внутрішньо переміщені особи, які на момент звернення за призначенням щомісячної адресної допомоги мають у власності житлові приміщення, розташовані на підконтрольній Україні території, така допомога не призначається. Щодо строку звернення до суду із цим позовом зазначає, що позивачем не було подано клопотання із обґрунтуванням поважних причин його пропуску.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 17 листопада 2014 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Костянтинівського районної державної адміністрації як внутрішньо переміщена особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України - міста Донецька, на підконтрольну територію України - в село Калинове Костянтинівського району, Донецької області.

На заяву ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Костянтинівського районної державної адміністрації з 29 липня 2015 року по 28 січня 2016 року призначило йому щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, щомісячно в розмірі 884 грн., яка була продовжена з 29 січня 2016 року по 19 травня 2016 року (термін дії довідки) в тому самому розмірі.

На заяву позивача від 19 травня 2016 року відповідач продовжив позивачу виплату вказаної допомоги до 28 липня 2016 року, з урахуванням продовження дії довідки до 16 листопада 2016 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 червня 2016 року ОСОБА_2 на праві власності належить житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В зв'язку із наявністю у власності ОСОБА_2 житлового приміщення, розташованого на підконтрольній Україні території, розпорядженням управління праці та соціального захисту населення Костянтинівського районної державної адміністрації від 24 червня 2016 року відносно позивача закрито особову справу як отримувача адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вказаного розпорядження відповідачем за період з 29 липня 2015 року по 28 липня 2016 року було нараховано переплату вказаної допомоги у сумі 10608,00 грн.

На рахунок управління праці та соціального захисту населення Костянтинівського районної державної адміністрації ОСОБА_2 повернув 2050 грн.

На заяву ОСОБА_2 від 12 травня 2017 року рішенням управління праці та соціального захисту населення Костянтинівського районної державної адміністрації від 17 травня 2017 року з аналогічних підстав, визначених у розпорядженні від 24 червня 2016 року, відмовлено в наданні адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

За змістом частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З вказаної норми слідує, що за умови відсутності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Встановлено, що предмет спору у справі пов'язаний із виплатою щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка була припинена за певних обставин з часу її призначення, внаслідок чого позивача зобов'язано повернути зайво нараховані суми.

До суду з цим позовом та клопотанням про поновлення строку звернення ОСОБА_2 звернувся 7 липня 2017 року. У клопотанні зазначав, зокрема, що вказані суми протягом липня 2016 року - квітня 2017 року він добровільно сплатив на рахунок відповідача, а про неправомірність їх стягнення дізнався лише після отримання від адвоката безоплатної правової допомоги.

Між тим, залишаючи позов без розгляду в частині позовних вимог, апеляційний суд залишив поза увагою вказане клопотання, а відтак не надав належної правової оцінки заявленим позивачем доводам щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

За змістом частини першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 2 частини другої та четвертої статі 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

В зв'язку з тим, що суд не дослідив клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду та викладені у ньому доводи щодо поважності його пропуску, дослідження якого є необхідним для встановлення обставини, що має значення для правильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Справу направити до суду апеляційної інстанції на новий судовий розгляд.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Судді Я. О. Берназюк

Судді М. І. Гриців