Справа № 2а-118/11
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року№ 876/11929/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 8 листопада 2017 року у справі №2а-118/11 (суддя Калиновський М.М., м.Снятин, Івано-Франківська область) за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про продовження строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та заміни сторони у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2010 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області (далі - УПФ) про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2011 року (далі - Постанова-1) у справі №2а-118/11 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПФ по відношенню до перерахунку виплати в повному обсязі доплати ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII). Зобов'язано УПФ провести перерахунок та виплату ОСОБА_1, доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст.39 Закону №796-XII з 06.06.2010 з урахуванням проведених виплат. Зобов'язано УПФ провести перерахунок та виплату позивачу, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеної до категорії 4 в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.51 Закону №796-XII з 06.06.2010 з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року (далі - Постанова-2) Постанову-1 змінено. Визнано неправомірними дії УПФ щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон №2195-IV)з 06.10.2010 з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV). Зобов'язаноУПФ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону №2195-IV з 06.06.2010 з врахуванням ст.28 Закону №1058-IV та виплачених сум. В решті Постанову-1 залишено без змін.

Вказане рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили 11.06.2014.

18.08.2017 позивач звернулася до суду першої інстанції із заявою про видачу їй вказаних вище судових рішень та виконавчого листа (а.с.34).

25.09.2017 ОСОБА_1 отримала виконавчий лист від 03.06.2014 №2а-118/11 (далі - Виконавчий лист), який їй був виданий Снятинським районним судом Івано-Франківської області. Строк пред'явлення Виконавчого листа до виконання закінчився 11.06.2015 (а.с.44).

06.10.2017 позивач звернулася до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку для пред'явлення Виконавчого листа до виконання та заміни сторони у виконавчому провадженні (далі - Заява; а.с.36).

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 8 листопада 2017 року Заяву задоволено. Поновлено пропущений строк для пред'явлення Виконавчого листа у справі №2а-118/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФ про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії, виплата недоотриманої суми пенсії за минулий період дітям війни, про проведення нарахування доплати до пенсії громадянам, які проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 4 категорії.

У виконавчому листі справа №2а-118/11 від 17.01.2011, виданого Снятинським районним судом Івано-Франківської області 25.09.2017 замінено сторону боржника УПФ, його правонаступником Коломийським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - ОУПФ).

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржило ОУПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні вимог заявника відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Задовольняючи Заяву, суд першої інстанції виходив з того, що причини через які заявник пропустила строк для пред'явлення Виконавчого листа до виконання є поважними, а реорганізація УПФ, що виступав боржником за Виконавчим листом, шляхом приєднання та утворення ОУПФ є достатньою підставою для вибуття сторони виконавчого провадження і відповідно заміни сторони, що вибула на правонаступника.

Такі висновки цього суду є вірними, однак оскаржувана ухвала не може бути залишена без змін, з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення заявника із Заявою; далі - КАС) стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання. Суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі (частини 1, 2 та 3 цієї статті).

Вказані положення повністю кореспондуються із ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, на час звернення заявника із Заявою; далі - Закон №1404-VIII) стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час прийняття Постанови-2 на підставі якої видано Виконавчий лист; далі - Закон №606-XIV) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у ч.1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (ч.2 ст.22 Закону №606-XIV).

Отже, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в адміністративній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з дня наступного після набрання рішенням законної сили, а в розглядуваному випадку, рішення суду на підставі якого було видано Виконавчий лист набрало законної сили через п'ять днів після направлення його копій особам, що брали участь у справі

В обґрунтування своєї Заяви та як поважність причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання заявник вказує на те, що Виконавчий лист по якому строк для пред'явлення до виконання було визначено до 11.06.2015 нею отриманий 25.09.2017. Зазначає, що не могла отримати його вчасно, так як їй не було відомо про Постанову-2.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що повідомленні позивачем причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є поважними.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Поміж тим, потрібно зазначити і те, що строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, який поновлений на підставі відповідної заяви буде відраховуватись з моменту набрання законної сили рішенням суду, яким поновлено пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, в частині вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення Виконавчого листа до виконання, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування, в цій частині немає.

Щодо вимоги про заміну сторони у виконавчому провадженні за Виконавчим листом, а саме боржника - з УПФ на ОУПФ, то потрібно зазначити наступне.

Відповідно до ст.264 КАС (в редакції, чинній на час звернення заявника із Заявою), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічна норма передбачена положеннями Закону №1404-VIII (в редакції, чинній на час звернення заявника із Заявою), згідно ч.5. ст.15 якого - у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами 1 та 3 ст.15 цього Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Нормами ст.5 Закону №1404-VIII визначено органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, ч.1 вказаної статті встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, яке включає в себе сукупність дій визначених в Законі №1404-VIII органів і осіб, які спрямовані на примусове виконання рішень, а не лише тих органів та осіб, які безпосередньо здійснюють їх примусове виконання.

При цьому статусу стягувача та боржника сторони судового провадження набувають з моменту набрання законної сили рішенням суду, яке підлягає примусовому виконанню, або ж з моменту винесення такого рішення, у випадку, якщо воно підлягає негайному виконанню, а відповідно в разі вибуття сторони судового провадження, така підлягає заміні судом її правонаступником.

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Частиною 2 ст.104 ЦК передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

В обґрунтування доводів своєї Заяви в частині заміни сторони виконавчого провадження за Виконавчим листом ОСОБА_1 вказує на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», УПФ реорганізовано шляхом приєднання до ОУПФ, тому виходячи з цього така реорганізація є достатньою підставою для вибуття сторони виконавчого провадження і відповідно заміни сторони, що вибула на правонаступника.

Відтак є вірним висновок суду першої інстанції про можливість заміни сторони виконавчого провадження за Виконавчим листом, а саме боржника - з УПФ на ОУПФ.

При цьому посилання апелянта на неможливість заміни сторони виконавчого провадження яке не відкрито, спростовуються нормою ч.4 ст.379 КАС (в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи) яка передбачає можливість заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження, у даній справі, відбувається внаслідок реорганізації шляхом приєднання УПФ в ОУПФ та виступає достатньою підставою для заміни сторони, що вибула її правонаступником.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС (в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи) зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, однак при цьому не врахував того, що замінив сторону боржника у Виконавчому листі із невірним зазначенням його дати, а саме вказав, що боржник має бути замінений за Виконавчим листом від 17.01.2011, проте Виконавчий лист виданий на підставі Постанови-2 від 03.06.2014.

Тому, з метою уникнення труднощів у реалізації заявником права на подання такого листа до виконання, та у зв'язку із нечіткістю резолютивної частини судового рішення, апеляційний суд визнає можливим змінити ухвалу.

Керуючись статтями 294, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 8 листопада 2017 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини ухвали у такій редакції:

«Замінити боржника у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа від 03 червня 2014 року у справі №2а-118/11 з Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області на його правонаступника - Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.».

В решті ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 8 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 29 січня 2018 року.