Справа № 826/16804/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2018 року 08:10 № 826/16804/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Пащенка К.С., суддів Чудак О.М., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруДержавної регуляторної служби України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні електричні системи»,
проскасування розпорядження в частині,
ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - позивач, ДАБІ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної регуляторної служби України (далі - відповідач, ДРС) про визнання незаконним та скасування розпорядження відповідача від 29.04.2016 № 54 в частині зобов'язання ДАБІ усунути порушення вимог ч. 6 ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні електричні системи» (далі - ТОВ «Сучасні електричні системи»), з урахуванням вимог вказаної норми.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, прийнявши розпорядження від 29.04.2016 № 54 у спірній частині, вийшов за межі компетенції та втрутився у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, а тому таке розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в своїх запереченнях посилався на те, що спірне розпорядження прийнято на підставі, в межах та у спосіб визначених ч. 1 ст. 4 та ч. 11 ст. 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», а також зазначив, що не втручався у компетенцію позивача, а лише реалізував надані вказаним Законом повноваження, а тому таке розпорядження є правомірним та скасуванню не підлягає.

Водночас, представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, позивач та третя особи не забезпечили явку своїх представників у судове засідання.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

Як видно з матеріалів справи, ТОВ «Сучасні електричні системи» має ліцензію на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури від 15.04.2015 серії АЕ № 639848, видану наказом ДАБІ від 15.04.2015 № 14-Л, строком дії до 26.04.2016.

12.03.2016 ТОВ «Сучасні електричні системи» звернулось до позивача з заявою від 10.03.2016 № 02, в якій, з посиланням на ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», просило здійснити переоформлення вказаної ліцензії на безстрокову.

За результатами розгляду вказаного листа ТОВ «Сучасні електричні системи», позивач повідомив останнє листом від 15.03.2016 № 40-402-517 про те, зокрема, що при здійсненні функцій ліцензування, в тому числі з питання розгляду заяв суб'єктів господарювання про переоформлення ліцензії, ДАБІ зобов'язана керуватися Порядком ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 № 1396.

12.04.2016 ТОВ «Сучасні електричні системи» звернулось до Експертно-апеляційної ради при ДРС зі скаргою від 11.04.2016 № 05, в якій, посилаючись на те, що ДАБІ залишило без розгляду прохальну частину заяви від 10.03.2016 № 02, просило зобов'язати позивача здійснити переоформлення вказаної ліцензії на безстрокову.

За наслідками розгляду такої скарги на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС, останньою прийнято рішення № 3.7 про зобов'язання ДАБІ усунути порушення вимог ч. 6 ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з протоколу від 28.04.2016 № 05-16. При цьому, з зазначеного витягу також видно, що рішення прийнято більшістю голосів.

29.04.2016 ДРС відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4, ч. 11 ст. 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС від 11.04.2016 № 3.7, за результатом розгляду скарги ТОВ «Сучасні електричні системи» від 11.04.2016 № 05, яким встановлено порушення ДАБІ вимог ч. 6 ст. 21 названого Закону, винесено розпорядження № 54, яким зобов'язано ДАБІ усунути порушення вимог ч. 6 ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяву ТОВ «Сучасні електричні системи» з урахування вказаної норми Закону, а також повідомити відповідача про виконання цього рішення.

Вважаючи протиправним зазначене розпорядження позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» спеціально уповноважений орган з питань ліцензування, зокрема, утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність, видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування. Розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, прийняті в межах його повноважень, є обов'язковими до виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами всіх форм власності, а також фізичними особами - підприємцями.

Згідно з п. 1 Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 724, Державна регуляторна служба України (ДРС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності. ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Пунктом 2 названого Положення передбачено, що ДРС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до змісту ст. 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування. Обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є, у тому числі, розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування. Формою роботи Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є засідання, що проводяться за потреби, але не рідше одного разу на місяць, та є правомочними за присутності не менше, ніж половини членів Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування. Рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протокольним рішенням, що підписується особою, яка головувала на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, та секретарем ради, який призначається головою ради з числа її членів. Рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування. Розпорядження про задоволення апеляції чи про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування надсилаються відповідному органу ліцензування та здобувачеві ліцензії, ліцензіату чи заявнику протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття.

Згідно з п.п. 1, 2 Положення про експертно-апеляційну раду при Державній службі з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2000 № 1669 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 № 497) (далі - Положення № 1669), Експертно-апеляційна рада (далі - рада) є постійно діючим колегіальним органом з питань ліцензування при Держпідприємництві. Рада у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням.

Відповідно до п. 5 Положення № 1669 до компетенції ради належить, зокрема, розгляд заяв, претензій та скарг суб'єктів господарювання на рішення органів ліцензування щодо порушення зазначеними органами законодавства у сфері ліцензування.

Згідно з п. 11 Положення № 1669 рішення ради приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протоколом, який підписують голова та секретар ради. Рішення ради обов'язкові для розгляду Держпідприємництвом і є підставою для видання ним розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування. Орган ліцензування протягом десяти робочих днів з дати отримання розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування зобов'язаний повідомити Держпідприємництво про його виконання та подати підтвердні документи.

З аналізу змісту вказаних норм видно, що ДРС, як спеціально уповноважений орган у сфері ліцензування, наділено компетенцією приймати рішення організаційно-розпорядчого характеру (розпорядження) за наслідками розгляду апеляційних скарг на дії органу ліцензування. Для розгляду таких скарг при ДРС діє Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування, рішення якої є обов'язковими для розгляду ДРС.

Як встановлено судом, оскаржуване розпорядження винесено ДРС відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4, ч. 11 ст. 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС від 11.04.2016 № 3.7 (протокол № 05-16).

Таким чином, спір виник між двома суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

При цьому, позивач (як орган ліцензування) вважає неправомірним втручання з боку відповідача (спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності) у його дискреційні повноваження шляхом прийняття розпорядження (щодо якого подано цей позов), яким його (позивача) зобов'язано вчинити дії, що належать до відання ДАБІ.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ДРС при прийнятті спірного розпорядження діяла стосовно позивача як орган, якому на підставі закону надано повноваження здійснювати нагляд за додержанням органами державної влади (в тому числі органами ліцензування) законодавства у сфері ліцензування. Тому рішення, прийняті з питань, віднесених Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» до компетенції ДРС і її постійно діючого колегіального органу, не слід розцінювати як втручання у дискреційні повноваження органу ліцензування.

Разом з тим, доказів оскарження рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС від 11.04.2016 № 3.7 позивачем суду не надано, а відтак таке рішення залишається чинним та підлягає обов'язковому виконанню.

Крім того, суд зауважує, що підставою для визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність такого рішення вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу. При цьому, обов'язковою умовою визнання рішення протиправним є також порушення у зв'язку з його винесенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Проте, позивачем не зазначено фактів порушення відповідачем права ДАБІ, враховуючи що оскаржуваним розпорядженням рішення ДАБІ не скасовувались, а лише зобов'язано останню вчинити дії, які вона зобов'язана вчинити відповідно до Закону.

Отже, відповідач, як спеціально уповноважений орган з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності, при прийнятті оскаржуваного розпорядження діяв у межах своїх повноважень, визначених Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає, що спірне розпорядження є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя К.С. Пащенко

Судді О.М. Чудак

Т.І. Шейко