Справа № 804/7992/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2018 Київ К/9901/1123/18 804/7992/13-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 804/7992/13-а

за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, касаційне провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийняту 29 серпня 2013 року у складі судді Павловського Д.П. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постановлену 14 квітня 2015 року у складі колегії суддів: головуючого - Суховарова А.В., суддів: Головко О.В., Ясенової Т.І.,

в с т а н о в и в :

У червні 2013 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просила:

- визнати незаконними дії посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області стосовно винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 13 травня 2013 року по виконавчому листу від 21 лютого 2012 року № 2а/0470/4455/11;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 13 травня 2013 року по виконавчому листу від 21 лютого 2012 року № 2а/0470/4455/11;

- визнати незаконними дії посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області стосовно затягування строків здійснення виконавчого провадження № 31663123.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що на виконанні у відповідача знаходиться виконавчий лист відповідно до якого, боржник зобов'язаний виконати вимоги Контрольно-ревізійного відділу в Криничанському районі (далі - КРВ в Криничанському районі) від 4 березня 2011 року № 14/172, на суму 723 183,48 гривень, а саме відшкодувати завищену вартість виконаних робіт в сумі 715 224,79 гривень по будівництву каналізації ВК «Профтехобразованіє» і по технічному нагляду в сумі 7958,69 гривень ДП «Жилком», шляхом проведення претензійно-позовної роботи. Позивач вважає, що претензійно-позовна робота повинна бути проведена таким чином, щоб суми, вказані у вимозі, були повністю відшкодовані Криничанській селищній раді. Оскільки фактично суми за даним виконавчим провадженням не відшкодовані, дії посадових осіб відповідача щодо закінчення виконавчого провадження є незаконними.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 29 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовив повністю.

У касаційній скарзі представник позивача посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були винесені при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також винесені з порушенням норм матеріального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, а тому просив скасувати їх рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументуючи вимоги касаційної скарги представник позивача зазначає, що посадовими особами відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а також не було здійснено всіх необхідних заходів, передбачених чинним законодавством, спрямованих на неупереджене, своєчасне, повне виконання виконавчого документа, що є грубим порушенням законодавства.

Представник позивача вважає, що суди попередніх інстанцій не надали належної уваги викладеним фактам, та прийняли необґрунтоване помилкове рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що боржником вживалося всіх заходів щодо виконання виконавчого документа, а саме: вчинялись дії з проведення претензійно-позовної роботи для повернення коштів і вказані заходи не принесли результатів не з його вини, а тому у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про накладення на боржника штрафу, як і не було підстав для направлення подання до правоохоронних органів для притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Відтак, постанова про закінчення виконавчого провадження від 13 травня 2013 року по виконавчому листу № 2а/0470/4455/11 від 21 лютого 2012 року винесена державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (зараз і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 606-XIV)), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, вживаючи заходи примусового виконання державний виконавець обмежений способом та порядком, встановлених виконавчим документом, і він не має повноважень на вчинення інших, не передбачених судовим рішенням, дій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 31663123 з примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року у справі № 2а/0470/4455/11 про зобов'язання Криничанської селищної ради виконати вимоги КРВ в Криничанському районі № 14/172 від 04 березня 2011 року відшкодувати завищену вартість виконаних робіт в сумі 715 224 гривень 79 копійок по будівництву каналізації ВК «Профтехобразованіє» і по технічному нагляду в сумі 7 958 гривень 69 копійок ДП «Жилком» шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Постановою державного виконавця від 12 березня 2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 31663123 та боржнику було надано строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа до 19 березня 2012 року. Постанова надійшла на адресу Криничанської селищної ради 21 березня 2012 року.

Листом № 174/02-20 від 23 березня 2012 року селищна рада повідомила про направлення претензій в порядку Господарського процесуального Кодексу України.

Під час здійснення виконавчих дій встановлено, що в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська розглядається справа стосовно посадових осіб ВК «Профтехобразование» за статтями 364, 366 Кримінального Кодексу України та колишнього голови селищної ради ОСОБА_1 за статтею 367 Кримінального Кодексу України, за фактами, що мали місце при будівництві каналізації в селищі Кринички. По справі заявлений цивільний позов прокуратурою Дніпропетровської області на суму 560 756 гривень 40 копійок. Сума заявленого позову відрізняється від суми збитків, які були вказані в акті ревізії КРУ, оскільки в рамках розслідування кримінальної справи проводились судові експертизи. Наявність кримінальної справи, слухання по якій не закінчено, перешкоджає подання Криничанською селищною радою позову в порядку господарського судочинства. Згідно матеріалів виконавчого провадження, селищною радою постійно відслідковується стан розгляду вказаної справи з метою можливого подання позову. Криничанська селищна рада не ухиляється і не ухилялась від виконання рішення суду щодо проведення претензійно-позовної роботи.

Державним виконавцем 28 травня 2012 року на адресу Криничанської селищної ради направлено вимогу № 2814/9013 про надання інформації щодо виконання виконавчого документа.

Листом № 2.3-7266 від 12 липня 2012 року повідомлено про кримінальне провадження стосовно посадових осіб ВК «Профтехобразование» та колишнього голови селищної ради.

У зв'язку з цим та з метою належного виконання рішення суду та вимог державного виконавця, Криничанською селищною радою 12 липня 2012 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду направлено заяву про відстрочку виконання рішення суду.

Питання щодо подальшого виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року по справі № 2а/0470/4455/11 буде вирішуватися після отримання результату розгляду заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Державним виконавцем 07 грудня 2012 року на адресу Криничанської селищної ради було направлено вимогу № 2814/24184 про надання інформації щодо виконання виконавчого документа.

Листом № 809/02-20 від 21 грудня 2012 року селищною радою повідомлено про подачу позовної заяви.

Постановою державного виконавця від 13 травня 2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а/0470/4455/11.

Судами встановлено, що виконавчий лист по адміністративній справі № 2а/0470/4455/11, виданий 21 лютого 2012 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, містить наступну резолютивну частину постанови: «зобов'язати Криничанську селищну раду виконати вимоги контрольно-ревізійного відділу в Криничанському районі №14/172 від 04 березня 2011 року на суму 723 183 гривень 48 копійок, а саме відшкодувати завищену вартість виконаних робіт в сумі 715 224 гривень 79 копійок по будівництву каналізації ВК «Профтехобразованіє» і по технічному нагляду в сумі 7 958 гривень 69 копійок ДП «Жилком», шляхом проведення претензійно-позовної роботи».

Таким чином, за вказаним виконавчим документом, державний виконавець має зобов'язати Криничанську селищну раду відшкодувати завищену вартість виконаних робіт в сумі 715 224 гривень 79 копійок по будівництву каналізації ВК «Профтехобразование» і по технічному нагляду в сумі 7 958 гривень 69 копійок ДП «Жилком», шляхом проведення претензійно-позовної роботи з виконавцями робіт.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що державний виконавець повинен зобов'язати боржника провести претензійно-позовну роботу.

Претензійно-позовна робота являє собою комплекс юридичних дій, спрямованих на упорядкування господарських відносин, відновлення порушених майнових і особистих немайнових прав підприємств, організацій, установ.

У загальному випадку претензійно-позовна робота містить у собі: - добір необхідних документів; - упорядкування розрахунків; - відшукання потрібних правових актів, що обґрунтовують претензію (позов) або відмову від них; - оформлення претензій (позовів).

У порядку досудового врегулювання підприємства, чиї законні права та інтереси порушені, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав і інтересів, звертаються до нього з письмовою претензією.

У разі незадоволення претензії підприємство подає позовну заяву в господарський суд.

Як встановлено судами, в даному випадку всі етапи проведення претензійно-позовної роботи виконані в повному обсязі. До Господарського суду Дніпропетровської області подано позов. Але не в обов'язковому порядку позов може бути задоволений. А тому посилання позивача на те, що «остаточне відшкодування та відповідно фактичне виконання даної вимоги відбудеться лише за надходження даної суми на відповідний рахунок Боржника» є хибним і до уваги судом не приймається.

Враховуючи факт, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року року чітко вказаний спосіб виконання «шляхом проведення претензійно-позовної вимоги», підстави вважати, що державним виконавцем проведено не в повному обсязі це виконання відповідно до вимог чинного законодавства відсутні.

Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлені статтею 75 Закону № 606-XIV.

Вказаною статтею передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

В разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

При цьому умови накладення штрафу та внесення подання передбаченні статтями 89 та 90 Закону № 606-XIV, згідно яких постанова про накладення штрафу на боржника виноситься у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк виконавчого документа, що зобов'язує боржника виконати певні дії, а подання вноситься за наявності ознак злочину в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржником вживалося всіх заходів щодо виконання виконавчого документа, а саме: вчинялись дії з проведення претензійно-позовної роботи для повернення коштів і вказані заходи не принесли результатів не з його вини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про накладення на боржника штрафу, як і не було підстав для направлення подання до правоохоронних органів для притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49 Закону № 606-XIV, виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав вимоги позивача про визнання незаконними дії відповідача стосовно винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 13 травня 2013 року по виконавчому листу від 21 лютого 2012 року № 2а/0470/4455/11 та про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13 травня 2013 року по виконавчому листу від 21 лютого 2012 року № 2а/0470/4455/11 безпідставними та необґрунтованими, а отже останні задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Державним виконавцем вживались передбачені законом заходи, направлені на виконання виконавчого документу. Зокрема направлялись відповідні вимоги, боржник попереджався про притягнення до відповідальності. З урахуванням того, за правовідносинами Криничанської селищної ради з ВК «Профтехобразованіє» питання відшкодування збитків також вирішувалось в порядку кримінального судочинства, колегії суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відсутня вина державного виконавця в перевищені строку, передбаченого статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані дії та рішення відповідача є цілком правомірними та відповідають чинному законодавству, і відповідачем було доведено їх правомірність.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій..

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 242, 341, 345, 350, 355 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець