Справа № 817/1589/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2018 року м. Рівне №817/1589/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 09.10.2017 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток на 414 892 грн. та застосування штрафних санкцій на 99 836 грн., а всього 514 728 грн., № НОМЕР_1 про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на 1 471 802 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт №421/17-00-14-01/39414678 від 03.07.2017 року, яким встановлено порушення норм Податкового кодексу України. На підставі висновків акту перевірки, Головним управління ДФС у Рівненській області було винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення. ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" вважає податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають чинному законодавству, протиправними та прийнятими на підставі хибних висновків, до яких дійшли ревізори Головного управління ДФС у Рівненській області в ході проведення перевірки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 30.09.2014 року по 31.03.2017 року, про що було складено акт № 421/17-00-14-01/39414678 від 03.07.2017 року. На підставі висновку даного акту були винесені податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток, зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток. Позивач не погодився з висновками акту перевірки і подав письмові заперечення до нього. Головне управління ДФС у Рівненській області частково врахувало заперечення позивача, на що позивачем було подано апеляційну скаргу до ДФС України. ДФС України частково врахувала доводи апеляційної скарги і залишила в силі податкові повідомлення - рішення в частині зменшення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток та визначення грошового зобовязання з податку на прибуток із застосуванням штрафних санкцій. В результаті апеляційного оскарження Головним управління ДФС у Рівненській області були прийняті податкові повідомлення рішення від 09. 10. 2017 року № та №. Позивач не погоджується із прийнятим податковими повідомленнями рішеннями, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, у звязку з тим, що вони прийняті з порушенням норм чинного законодавства.

Представник позивача пояснила суду, що відповідно до п.3.1.1.1. акта перевірки встановлено заниження обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 2 310 447,08 грн. за рахунок не включення до складу доходів курсових різниць, які виникли в результаті перерахунку заборгованості засновників по внесках в статутний капітал. Звертає увагу суду на те, що висновки в цій частині стосуються періоду з 30.09.2014 року по 31.12.2014 року, по аналогічних курсових різницях, нарахованих за 2015 2017 роки, таке донарахування було скасоване в ході апеляційного оскарження. Крім того, представник позивача, зазначає, що з 19.03.2013 року набуло чинності Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", яким змінено форми фінансової звітності та передбачено відображення курсових різниць у складі сукупного доходу. Також представник позивача зазначає, що відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій на субрахунку 423 "Накопичені курсові різниці" узагальнюється інформація про курсові різниці, які відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку відображаються у складі власного капіталу та визнаються в іншому сукупному доході. Крім того, представник позивача зазначає, що відповідно до п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив зміни валютних курсів" курсові різниці виникають внаслідок перерахунку зобов'язань засновників при формуванні статутного капіталу, відображаються у складі додаткового капіталу. Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Отже, курсові різниці, які виникають, внаслідок перерахунку зобовязань засновників при формуванні статутного капіталу, не можуть бути визнані доходом, а суми таких курсових різниць відображаються в складі додаткового капіталу.

Крім того представник позивача зазначає, що витрати на оплату праці тих працівників, які задіяні у спорудженні основних засобів, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" самостійно віднесло на збільшення відповідного обєкта основних засобів. Також зазначає, що відповідач не мав підстав збільшувати первісну вартість обєкта основних засобів на витрати по оплаті праці працівників цеху лісу та охорони підприємства, оскільки такі працівники не були задіяні в роботах по будівництву, а виконують свої безпосередні обовязки, які за ними закріпленні, а саме організація зберігання лісо-сировини та охорона підприємства. Звертає увагу суду на те, що працівниками контролюючого органу не наведено доказів того, що всі працівники задіяні в будівництві обєкта.

Також зазначає, що відповідач відніс до складу адміністративних витрат загальногосподарські витрати спрямовані на обслуговування та управління виробництвом, в тому числі податки, збори та інші передбачені законодавством обов'язкові платежі (крім податків, зборів та обов'язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг). Представник позивача зазначає, що ОСОБА_4 з обмеженою відповідальність "Українські лісопильні" керувалося п.18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" і тому відобразило витрати на нарахування податків у складі адміністративних послуг. Крім цього представнику позивача не зрозуміло з яких причин відповідач зазначає, що витрати на нарахування земельного податку, орендної плати за землю, податку на нерухоме майно підлягають включенню до первісної вартості обєкта основних засобів та мають включатися до складу витрат у розмірі нарахованої амортизації. На підставі викладеного просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що посилання в акті перевірки на Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати", який втратив чинність з 19.03.2013 року, було виправлено відповідю на заперечення.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.06.2013 року №627 до п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" було внесено зміни, а саме зазначено курсові різниці, які виникають внаслідок перерахунку зобов'язань засновників при формуванні статутного капіталу, відображаються у складі додаткового капіталу. Зазначає, що тим же наказом Міністерства фінансів України пунктом 6 було внесено зміни до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, а саме на субрахунку 423 "Накопичені курсові різниці" узагальнюється інформація про курсові різниці, які відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку відображаються у складі власного капіталу та визнаються в іншому сукупному доході. Зазначає, що згідно Методичних рекомендації щодо заповнення форм фінансової звітності п. 3.29 "Накопичені курсові різниці" наводиться сума курсових різниць, які відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року № 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 2000 року за № 515/4736 (зі змінами), відображаються у складі власного капіталу та визнаються в іншому сукупному доході. В п.3.33 зазначено, що в статті "Податок на прибуток, повязаний з іншим сукупним доходом" наводиться сума податку на прибуток, що повязаний з іншим сукупним доходом. Тобто інший сукупний дохід включається до оподаткування і на нього нараховуються податок на прибуток. Вказує, що позивач вірно визначив курсові різниці по заборгованості засновника до статутного капіталу та здійснив їх облік на субрахунку 423 "Накопиченні курсові різниці". На даному субрахунку узагальнюється інформація про курсові різниці, які відповідно до Положень (стандартів) бухгалтерського обліку відображаються у складі власного капіталу та визначаються в іншому сукупному доході. Однак при обрахунку доходів для обчислення обєкта оподаткування суми курсових різниць до складу інших доходів позивач не включив.

Також представник відповідача зазначає, що підприємство перевірялося від моменту його заснування і перші 3 роки жодної діяльності підприємством не здійснювалося, і несло збитки по створенню цілісного майнового комплексу, цехів, монтажу обладнання. Відповідно до Положень (стандартів) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", яким визначено, які витрати відносяться до адміністративних витрат і які витрати відносяться до інших категорій. Представник відповідача також зазначає, що адміністративних витрат відносяться тільки загальногосподарські витрати спрямовані на обслуговування та управління підприємств. Також представник відповідача зазначає, що підприємство самостійно скоригувало витрати по віднесенню оплати праці працівників неуправлінського персоналу до витрат капітального будівництва, це зазначено в наказі №21а від 21.03.2017 року, однак в ході перевірки було встановлено, що частина витрат так і залишилася на операційних витратах.

Пунктом 18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: податки, збори та інші передбачені законодавством обов'язкові платежі (крім податків, зборів та обов'язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг). Також представник відповідача зазначає, що витрати на нарахування земельного податку, орендної плати за землю, податку на нерухоме майно підлягають включенню до первісної вартості обєкта основних засобів та включаються до складу витрат у розмірі нарахованої амортизації або підлягають включенню до виробничої собівартості продукції та визнаються втратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійсненні. Представник відповідача просила суд відмовити повністю у задоволенні позову.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Рівненській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 30.09.2014 року по 31.03.2017 року, за результатами якої складено акт від 03.07.2017 року №421/17-00-14-01/39414678 (а.с.12-30).

За результатом проведеної перевірки були виявлені наступні порушення:

- п.14.30 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", п.п.7,11,15,17,18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організації, затв. наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року № 291, Положення (стандарту ) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", п.8 Положення (стандарту ) бухгалтерського обліку 21 "Вплив зміни валютних курсів" затв. наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 року № 193 (зі змінами і доповненнями), розділ рахунок 42 "Додатковий капітал" Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організації затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року № 291, пп.135.5.11 п. 135.5 ст. 135 та пп.153.1.3 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України (в редакції що діяла до 01.01.2015 року), пп.134.1.1. п.134.1 ст. 134, пп.135.5.11 п.135.5. ст.135, пп.140.4.2 п. 140.4 ст. 140, пп.153.1.3 п.153.1. ст.153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), у звязку з чим було завищено суму відємного значення обєкта оподаткування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року на 3 277 174 грн., в тому числі за 2015 рік 91 864 грн., 2016 рік 306 942 грн., за перший квартал 2017 року на 2 878 368 грн. та занижено податок на прибуток на загальну суму 2 819 401 грн., в тому числі за 2014 рік 399 345 грн., за 2015 рік в сумі 1 037 178 грн., за 2016 рік в сумі 1 163 396 грн., за 1 квартал 2017 року в сумі 219 482 грн.

- пп. 266.1.1., п.266.2.1 п. 266.2, пп.266.3.3 п.266.3, пп.266.5.1. п.266.5 ст. 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого визначену суму податкових зобовязань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки до бюджету Костопільської міської ради на загальну суму 679, 32 грн., в тій частині за 2015 рік 197,1 грн., за 2016 рік 223,02 грн., за 1 квартал 2017 року 259,20 грн. та до бюджету Сарненської міської ради на загальну суму 27 689, 20 грн, в тій частині за 2015 рік 7 064,4 грн., за 2016 рік 15 984, 8 грн., за 1 квартал 2017 року 4 640 грн.

- пп. 51.1. ст. 51, пп. "б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, розділу ІІІ "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" в редакції затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 21 січня 2014 р. №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2014 р. за № 228/25005, в редакції затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2014 р. №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за № 111/26556 що призвело до подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та за помилками, а саме: за 3-4 квартали 2015р., 1 квартал 2016 року.

- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI зі змінами та доповненнями та п.1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування зі змінами та доповненнями, затвердженого Наказом МФУ від 14.04.2015 №435, в результаті чого подано звіт за січень 2017 року з порушенням термінів подачі. (а.с.28-29).

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, позивач подав свої заперечення на акт, заперечення підприємства були частково враховані відповідачем. Головним управління ДФС у Рівненській області було прийнято податкові повідомлення рішення від 19.07.2017 року, на що відповідачем було подано скаргу до ДФС України. ДФС України частково врахувала доводи апеляційної скарги (а.с.31-41).

З урахуванням апеляційного оскарження Головним управління ДФС у Рівненській області було прийнято податкові повідомлення рішення від 09.10.2017 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток на 414 892 грн. та застосування штрафних санкцій на 99 836 грн., а всього на 514 728,00 грн та № про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на 1 471 802 грн. (а.с. 9-10).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно акта перевірки податковим органом виявлено порушення позивачем вимог пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України в частині не включення до складу доходів курсових різниць від перерахунку операцій виражених в іноземній валюті, що призвело до заниження показника позитивного значення курсових різниць.

За таких обставин, контролюючий орган дійшов висновку про заниження задекларованого підприємством показника доходів у рядку 03.19 "Інші доходи" декларації з податку на прибуток за період з 30.09.2014 року по 31.12.2014 року у загальній сумі 2 310 447,08 грн.

Вказані висновки податковий орган обґрунтовує тим, що в бухгалтерському обліку ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" обліковується монетарна заборгованість засновника при формуванні статутного капіталу, а саме відповідно до змін внесених в статут ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" від 10.11.2014 року реєстраційний №2001143, UKRESTA HOLDINGS LIMITED вносить грошовий вклад в сумі 800 000 євро (що по курсу станом на 30.10.2014 року становить 13 052 240 грн.) (а.с.16).

Податковий орган у своїх висновках зазначив, що курсові різниці, які виникають внаслідок перерахунку зобовязань засновників при формуванні статутного капіталу, можуть бути визнанні доходом. Суми таких курсових різниці відображаються у складі додаткового капіталу та визнаються в іншому сукупному доході.

В акті перевірки зазначено, що ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" курсові різниці від перерахунку монетарних статей про інвестиційну і фінансову діяльність не відображало у склад інших доходів, що призвело до заниження доходів, що враховуються при визначені обєкта оподаткування за період з 30.09.2014 року по 31.12.2014 року на суму 2 310 447,08 грн.

Позивач з такими висновками не погодився, посилаючись на те, що відповідно до п 8 Положення (стандарту) Бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" курсові різниці, які виникають внаслідок перерахунку зобов'язань засновників, при формуванні статутного капіталу, не можуть бути визнані доходом, їх вартість відображається в складі додаткового капіталу

Підпунктом 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах та відображення показників статей фінансової звітності господарських одиниць за межами України в грошовій одиниці України визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", що затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 року №193, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.08.2000 року за №515/4736.

Відповідно до п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Згідно пункту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кінець дня дати балансу.

Абзацом 7 пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", визначено, що монетарні статті це статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.

Пунктом 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" передбачено, що курсові різниці, які виникають внаслідок перерахунку зобовязань засновників при формуванні статутного капіталу, відображаються у складі додаткового капіталу.

Крім того, Міністерство фінансів України в листі №31-08310-06-10/29025 від 05.12.2012 року "Щодо бухгалтерського обліку курсових різниць за інвалютними внесками засновників до статутного капіталу" зазначило, що внесок засновника господарського товариства до статутного капіталу підприємства оцінюється та фіксується у статутних документах в грошовій одиниці України за курсом Національного банку України і не підлягає переоцінці в подальшому у зв'язку зі зміною курсу іноземних валют (а.с.43).

З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами позивача, що в бухгалтерському обліку, курсові різниці, які виникають внаслідок перерахунку зобов'язань засновників суб'єкта господарювання при формуванні статутного капіталу, не можуть бути визнані доходом, їх вартість відображається у складі додаткового капіталу. В податковому обліку, за нормою п.153.1 Податкового Кодексу України (в редакції, що діяла до 2015 року) об'єкту оподаткування податком на прибуток - не виникає, у зв'язку з чим висновки податкового органу в даній частині перевірки суд визнає помилковими.

Згідно акта перевірки ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" до складу інших операційних витрат віднесено загальновиробничі витрати та витрати, повязані з виготовленням (спорудженням) обєкта основних засобів, у вигляді витрат на плату праці (та відповідні нарахування) робітниками, задіяним в управлінні, організації та обслуговуванні виробничого процесу; витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, що здійснюють охорону праці та відповідають за техніку безпеки; витрати на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, безпосередньо зайнятим виготовленням (спорудженням) обєкта основних засобів. В акті перевірки також зазначено, що було встановлено завищення інших операційних витрат, у звязку з включенням до складу адміністративних витрат витрат на нарахування земельного податку, орендної плати за землю, податку на нерухоме майно.

Як вбачається з акта перевірки ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" було завищено інші операційні витрати (адміністративні витрати) на 1 466 309 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 3 014 49 грн., за 2016 рік у сумі 7 329 97 грн., за 1 квартал 2017 року у сумі 4 318 63 грн, за рахунок віднесення до їх складу витрат на спорудження обєкту основних засобів та загальновиробничих витрат, у вигляді витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, задіяним в управлінні, організації та обслуговуванні виробничого процесу; витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, що здійснюють охорону праці та відповідають за техніку безпеки; витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, безпосередньо зайнятим виготовленням (спорудженням) обєкта основних засобів.

Згідно з акта перевірки загальновиробничі витрати, у вигляді витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, задіяним в управлінні, організації та обслуговуванні виробничого процесу; витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, що здійснюють охорону праці та відповідають за техніку безпеки підлягають включенню до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) та визначаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійсненні, а витрати на спорудження обєкту основних засобів у вигляді витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, безпосередньо зайнятим виготовленням (спорудженням) обєкта основних засобів підлягають включенню до первісної вартості обєкта основних засобів та включають до складу витрат у розмірі нарахованої амортизації.

Контролюючим органом в ході перевірки було також встановлено завищення інших операційних витрат, у звязку з включенням до складу адміністративних витрат витрат на нарахування земельного податку, орендної плати за землю, податку на нерухоме майно всього на суму 7 435 16 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 2 361 46 грн., за 2016 рік у сумі 3 998 93 грн., за 1 квартал 2017 року у сумі 107 477 грн. Згідно з акту перевірки витрати на нарахування земельного податку, орендної плати за землю, податку на нерухоме майно підлягають включенню до первісної вартості обєкта основних заосбів та включаються до складу витрат у розмірі нарахованої амортизації або підлягають включенню до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) та визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійсненні.

Суд не погоджується з такими висновка відповідача, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи наказом №21а від 21.03.2017 року "Про витрати на обєкти ОЗ" було віднесено на збільшення відповідного обєкта основних засобів витрати на оплату праці тих працівників, які дійсно задіяні у спорудженні основних засобів (а.с.53).

Відповідно до п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" придбані (створені) основні засоби зараховуються на баланс підприємства/установи за первісною вартістю.

Первісна вартість об'єкта основних засобів складається з таких витрат: суми, що сплачують постачальникам активів та підрядникам за виконання будівельно-монтажних робіт (без непрямих податків); реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в зв'язку з придбанням (отриманням) прав на об'єкт основних засобів; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв'язку з придбанням (створенням) основних засобів (якщо вони не відшкодовуються підприємству/установі); витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів; витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження основних засобів інші витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою.

З урахуванням наведеного суд не погоджується з твердженням відповідача, щодо включення до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, задіяним в управлінні, організації та обслуговуванні виробничого процесу, витрат на оплату праці (та відповідні нарахування) робітникам, що здійснюють охорону праці та відповідають за техніку безпеки.

Щодо другого епізоду про включення витрат на нарахування земельного податку, орендної плати за землю, податку на нерухоме майно до первісної вартості обєкта основних засобів та включення до складу витрат у розмірі нарахованої амортизації.

Первісна вартість історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів, сплачених (переданих), витрачених для придбання (створення) необоротних активів.

Визначення первісної вартості обєкта основних засобів залежить від способу їх надходження на підприємство:

1) придбання або створення;

2) безоплатне отримання;

3) внески до статутного капіталу;

4) обмін на подібні або неподібні активи.

Первісна вартість обєкта основних засобів визначена п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" .

Відповідно до п.8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" визначені складові засоби первісної вартості основних засобів, які не містять витрат на сплату прямих податків.

Згідно з п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються:

- прямі матеріальні витрати;

- прямі витрати на оплату праці;

- інші прямі витрати;

- змінні загальновиробничі та постійні розподілені

- загальновиробничі витрати.

Відповідно п. 12 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Пунктом 13 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" передбачено, що до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть бути

безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Відповідно до п.14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" до складу інших прямих витрат включаються всі інші

виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат, зокрема відрахування на соціальні заходи, плата за оренду земельних і майнових паїв, амортизація, втрати від браку, які складаються з вартості остаточно забракованої з технологічних причин продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів), зменшеної на її справедливу вартість, та витрат

на виправлення такого технічно неминучого браку.

Виходячи з наведеного судом спростовується твердження відповідача щодо відображення таких податків у складі виробничої собівартості, оскільки неможливо податки віднести до конкретного обєкта витрат, як цього вимагають Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, враховуючи зміст статті 2 КАС України, дійшов висновку про недоведеність відповідачем законності оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а відтак позов підлягає до задоволення, а спірні податкові повідомлення рішення скасуванню.

Як визначено статтею 139 КАС України, судові витрати стягуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 09.10.2017 № та №.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні" (; 35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 9/6) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (; 33000, м. Рівне, вул. Відінська, 12) судовий збір в розмірі 29797,95грн. (двадцять дев'ять тисяч сімсот дев'яносто сім гривень 95 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29 січня 2018 року.

Суддя Жуковська Л.А.