Справа № 800/404/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 м. Київ справа № 800/404/17 П/9901/134/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гімона М.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Гриціва М.І., Мороз Л.Л., -

за участю секретаря судового засідання Кочерги В.П.

учасники справи:

представника позивача Маленко О.М.,

представника відповідача Погребняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Паладіс-Центр» до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Паладіс-Центр» (надалі також - позивач, Товариство, ТОВ «Паладіс-Центр») звернулось до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (надалі - відповідач, Комісія), в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії від 30 серпня 2017 року №71дп-17 про закриття дисциплінарного провадження щодо прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_1;

зобов'язати відповідача повторно розглянути дисциплінарне провадження 11/2/4-129дс-63-дп-17.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не навів обґрунтованого висновку про відсутність підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення, не зазначив підстав щодо неврахування доказів скаржника, що в свою чергу суперечить статтям 118, 120, 121 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, що прийнято всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року.

У свою чергу, на думку позивача, у дисциплінарній справі наявні факти неналежної поведінки прокурора ОСОБА_1 під час кримінального провадження № 0000105, що є підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Представник Комісії у письмових запереченнях зазначив, що при прийняті оскаржуваного рішення Комісія діяла на підставі приписів законодавства, в межах наданих повноважень та з додержанням відповідної процедури, оскаржуване рішення є вмотивованим, прийняте на підставі наявних документів, матеріалів перевірки. На думку Комісії, в діях прокурора першого відділу процесуального керівництва при проведенні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва ОСОБА_1 не вбачається ознак дисциплінарного проступку.

В судовому засіданні представник позивача на запитання суду пояснив, що у випадку задоволення позову права позивача будуть поновлені, якщо прокурора буде притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Представник відповідача пояснив, що позов є безпідставним, оскільки прокурор не припустив дисциплінарного проступку, а факт його покарання в будь-якому разі не вплине на права та інтереси позивача.

З'ясувавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження у цій справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із позовом, свої вимоги Товариство обґрунтувало тим, що рішення відповідача про закриття дисциплінарного провадження щодо прокурора ОСОБА_1, яке було відкрито на підставі скарги Товариства до Комісії, є протиправним. Позивач наполягає, що в діях ОСОБА_1 наявний дисциплінарний проступок, вчинений під час здійснення розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обгрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно лише тому, що заявники вважають, що начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

У справі, що розглядається, позивач стверджує що відповідними діями прокурора були порушені його права, за захистом яких, шляхом притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, Товариство звернулось до Комісії як органу державної влади, наділеного повноваженнями на прийняття такого рішення. Оскільки відповідач такого рішення не прийняв і не захистив право позивача, він звернувся за захистом порушеного права до суду й заявляє, що обрав для цього не заборонений законом засіб захисту.

Відповідно до статті 44 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (надалі - Закон № 1697-VII) дисциплінарне провадження щодо прокурора здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

Частинами першою, другою статті 45 Закону № 1697-VII передбачено, що дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Право на звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів розміщує на своєму веб-сайті рекомендований зразок дисциплінарної скарги.

Даним правом на звернення, передбаченим Законом № 1697-VII, скористалося Товариство, звернувшись до Комісії із відповідною скаргою. Внаслідок розгляду скарги Товариства, відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Частиною другою статті 264 КАС України передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Це правило однаково стосується і правових актів індивідуальної дії.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у особи саме в момент порушення чи оскарження його права іншою особою (особами).

Частиною першою статті 50 Закону № 1697-VII встановлено, що прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що право на оскарження правового акта індивідуальної дії Комісії, що прийняте за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурора, має лише особа, якої цей акт (рішення) стосується.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що адміністративна процесуальна дієздатність особи у відносинах, що виникають у сфері дисциплінарного провадження щодо прокурора, обмежена нормами законодавчих актів, Товариство позбавлено права на звернення до суду із цим адміністративним позовом.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у даній справі було відкрито безпідставно та про наявність підстав для закриття провадження у адміністративній справі за позовом ТОВ «Паладіс-Центр» до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

На підставі викладеного та керуючись статтями 159-163, 238, 241-246, 266 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі № 800/404/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паладіс-Центр» до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Гімон М.М.

Судді Берназюк Я.О.

Бучик А.Ю.

Гриців М.І.

Мороз Л.Л.