Справа № 329/1192/17
Суддя: Покопцева Д. О.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№329/1192/17
Справа № 329/1192/17
Провадження № 2-а/329/2/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року смт Чернігівка Запорізької області

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Покопцевой Д.О.,

за участю секретаря Синяк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чернігівка Запорізької області в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Чернігівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій щодо складання постанови про адміністративне правопорушення незаконними, визнання постанови протиправною, її скасування та закриття провадження в справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що 01.12.2017р. на нього постановою відповідача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Вважає дії відповідача з складання постанови незаконними, а саму постанову протиправною, оскільки його автомобілем марки ЗАЗ 1102, держномер АР2617ВМ (жовтого кольору з чорним багажником) керувала інша особа, а він сам знаходився на подвірї свого будинку, бо вийшов з ОСОБА_3 забрати в салоні цієї машини дитячі речі. Відповідач безпідставно зайшов на територію його домоволодіння, і вимагав предявити водійське посвідчення, оскільки його автомобіль не зупинився на вимогу інспектора поліції. Зауважує також на порушення процедури розгляду справи та складання постанови, а також на те, що у 2000р. отримав водійське посвідчення, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

На підставі викладеного просить визнати дії відповідача щодо складання оспорюваної постанови незаконними, визнати її протиправною та скасувати, провадження в справі закрити.

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с.13-14), які в судовому засіданні підтримав, пояснивши, що 01.12.2017р. патрулював смт Чернігівка з інспектором поліції ОСОБА_4 Приблизно о 17.30год. ними було прийнято рішення зупинити автомобіль марки ЗАЗ 1102, держномер АР2617ВМ, який був технічно несправним (не працював задній лівий габарит). Водій не зупинився на його вимогу, і, ввімкнувши проблискові маячки та сирену, наряд поліції почав переслідувати цю машину по вул. Гоголя в смт Чернігівка. Водій не реагував, рух продовжував та заїхав на подвіря будинку 37а. Відповідач та його напарник ОСОБА_4 зайшли на подвіря, ОСОБА_4 представився, спитав, чому водій не зупинився, а також відчув від ОСОБА_1 запах алкоголю, запропонували предявити водійське посвідчення та пройти медогляд. Зрозумілу для себе відповідь на ці запитання не почули, водій лише зауважував, що знаходиться вдома. При перевірці баз даних було встановлено, що водійське посвідчення позивач не отримував, тому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, і оспорювану постанову.

Відповідно до п.п.10 ч.1 Перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_5 провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності КАС України у редакції Закону № 2147-VIII, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим КАС України у редакції Закону № 2147-VIII.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.12.2017 року відповідачем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 024451/621 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510грн (а.с.3,17).

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 024451/621 від 01.12.2017р., ОСОБА_1 01.12.2017 року, о 17год. 38хв. по вул. Гоголя в смт Чернігівка, керував транспортним засобом марки ЗАЗ 1102, держномер АР2617ВМ, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив 2.1 (а) ПДР України.

ОСОБА_5 предметом оскарження є дії інспектора з складання постанови та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесеної постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (…) тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення (…): статті 124-1 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліції України у випадках, встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у рішенні, на яке посилається позивач, та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки, коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати, як то робить позивач, оскільки вони різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Щодо позовних вимог про скасування постанови серії ДР № 024451/621 від 01.12.2017р. слід зазначити наступне.

В пункті 2.1 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (…).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 01.12.2017 року, о 17год. 38хв. по вул. Гоголя в смт Чернігівка, керував транспортним засобом марки ЗАЗ 1102, держномер АР2617ВМ, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив 2.1 (а) ПДР України.

Відповідальність за порушення п.2.1 (а) ПДР передбачена ч.2 ст.126 КУпАП, згідно положень якої керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що його автомобілем марки ЗАЗ 1102, держномер АР2617ВМ (жовтого кольору з чорним багажником) керувала інша особа, а він сам знаходився на подвірї свого будинку 37а по вул. Гоголя в смт Чернігівка, вийшов з ОСОБА_3 забрати в салоні машини дитячі речі. Відповідач безпідставно зайшов на територію його домоволодіння, і вимагав предявити водійське посвідчення, мотивуючи не зупинкою на вимогу інспектора поліції.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що з позивачем вони друзі останні 5 років. О 16.00год 01.12.2017р. на автомобілі «Таврія», з чорним капотом, вони приїхали будинку 37а по вул. Гоголя в Чернігівці, де проживають матір позивача тітка Лариса, дядько ОСОБА_2, сестра ОСОБА_6 з чоловіком ОСОБА_7 та двома дітьми, 11 та 9 років. У користуванні ОСОБА_7 мається автомобіль ВАЗ 2109 червоного кольору, але в родині так заведено, що машини, зокрема, «Таврія», перебувають у спільному користуванні, кому потрібно, сів та поїхав. «Таврію» вони залишили на подвірї, зайшли у хату, і пробули там приблизно до 17.00год. Аби виїжджав хтось з подвіря, вона б почула, але «Таврію» брав тільки зять ОСОБА_7. Приблизно о 17.00год. вона з ОСОБА_1 вийшла надвір забрати з салону «Таврії» дитячі речі, які ОСОБА_6 передала її дітям. До автомобіля підійшов чоловік, ОСОБА_1 відчинив дверцята і почав з тим чоловіком розмовляти, а вона сиділа на пасажирському сидінні. Розмова тривала дуже недовго, буквально декілька хвилин, вона до неї не прислухалася. В подальшому про цей випадок ОСОБА_1 не розпитувала.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що є чоловіком сестри позивача ОСОБА_6, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з тещею, її братом, дружиною, сином та дочкою. ОСОБА_1 брат його дружини, проживає у баби в с.Стульневе Чернігівського району. ОСОБА_3 співмешканка ОСОБА_1, вони живуть разом років пять. 01.12.2017р. він у гаражі домоволодіння ремонтував свою машину, і приблизно о 16.00год. йому знадобилося реле. ОСОБА_5, приїхавши, підпер його девятку своєю Таврією, ОСОБА_7 на «Таврії» позивача (жовтого кольору з чорним капотом) поїхав до ОСОБА_8, що проживає по вул. Шевченка, через вулицю Українську. Ключі від Таврії були в замку запалення, як завжди, тому що двір замикається і стороння людина не зайде. Дозволу в позивача він не запитував, бо машинами в них користуються всі члени родини. Приблизно о 17.00 він повернувся, по дорозі швидкість не перевищував, бо це неможливо через вибоїни покриття, надворі було вже темно і вуличного освітлення немає. Нікого по дорозі не бачив, працівники поліції його не переслідували. По приїзду зайшов у гараж, зачинив двері, і більше нічого не чув і не міг почути, бо гучно ввімкнув музику, в будинок зайшов пізно.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 01.12.2017р., приблизно о 17.50год., по вул. Гоголя в Чернігівці його зупинили працівники поліції, попросили бути свідком. Пояснили, що гналися за «Таврією», і провели його до двору, де стояла ця машина жовта з чорним капотом. Водій був в автомобілі, поруч з ним сиділа дівчина. З поліцейськими водій спілкувався через відчинені дверцята, не виходячи, неодноразові вимоги предявити водійське посвідчення проігнорував. Було прийнято рішення складати на водія постанову і протокол про адмінправопорушення, один з поліцейських поїхав за бланками, а свідок з його напарником залишилися чекати. Бланки привезли швидко, склали документи, ОСОБА_9 розписався в протоколі, і поїхав. Все це тривало десь півгодини, при вуличному освітленні, тому свідок впізнає в ОСОБА_8 того водія, що сидів у «Таврії».

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 01.12.2017р., приблизно о 17.00год на початку 18.00год, він з заробітків поїхав додому велосипедом. На перехресті вулиць Шевченка і Гоголя побачив автомобіль «Таврія», жовтого кольору, з чорним капотом. Водій їхав з явним великим перевищенням швидкості, так їздити не можна. Його переслідувала поліцейська ВАЗ 2107. Випадок цей запамятав, бо злякався, а, наступного для, зустрівши в Чернігівці відповідача, запитав, чи не він ганявся по селищу за порушником, і отримав ствердну відповідь.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що є напарником відповідача. Під час патрулювання 01.12.2017р., ввечері, через технічну несправність ними було прийнято рішення зупинити «Таврію» жовтого кольору з чорним капотом, водій якої їх вимоги про зупинку проігнорував та заїхав у двір будинку 37а по вул. Гоголя в смт Чернігівка. Зайшовши надвір та підійшовши до машини, він представився, попросив водія вийти з салону, назватися та предявити документи. Той представився ОСОБА_1, запитав, навіщо їм посвідчення, адже він вдома. Під час розмови свідок відчув від водія запах алкоголю, запропонував пройти позачерговий медогляд на виявлення стану спяніння, але водій також почав розпитувати, навіщо це саме зараз і вночі, а також пояснив, що його ніхто не переслідував, а працівники поліції взагалі не мали права його зупиняти. Як наслідок їх розмови відповідачем в присутності свідків було складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП і постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КупАП.

З відеозапису від 01.12.2017р вбачається, що водій виходить з автомобіля з державним номером АР2617ВМ, представляється ОСОБА_1, на вимогу предявити документи запитує навіщо, а на пропозицію пройти медогляд зясовує доцільність цього.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Твердження позивача про те, що не він керував автомобілем марки марки ЗАЗ 1102, держномер АР2617ВМ спростовуються поясненнями свідків як з боку позивача, так і з боку відповідача. Так, свідок ОСОБА_10 пояснив, що 01.12.2017р., після 17.00год., на перехресті вулиць Шевченка та Гоголя в Чернігівці він бачив жовту «Таврію» з чорним капотом, яка їхала з явним перевищенням швидкості, а її переслідували працівники поліції, і пізніше зясував, що в наряді поліції був відповідач; свідка ОСОБА_7, який пояснив, що користувався цим автомобілем до 17.00год. 01.12.2017р., швидкість не перевищував, працівників поліції не бачив, двір будинку, де він після цього залишив машину, зачиняється і стороння особа зайти туди не може, тобто ніхто інший сісти за кермо та поїхати не міг; свідка ОСОБА_4, який пояснив, що у складі наряду поліції переслідував цей автомобіль, після його вїзду в двір зайшов на подвіря та зясував, що водієм є позивач; поясненнями свідка ОСОБА_9, який впізнав у водії автомобіля, припаркованого у дворі будинку 37а по вул. Гоголя в смт Чернігівка, позивача; а також ДВД-диском, згідно якого водій, який вийшов з автомобіля з держномером АР 2617ВМ, назвався ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає метою заперечень позивачем факту керування автомобілем намагання уникнути адміністративної відповідальності, а також не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_3, яка останні пять років є його співмешканкою.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що позивач отримав водійське посвідчення в 2000р., воно оглянуто в судовому засіданні з долученням до матеріалів справи копії (а.с.48).

Викладене виключає відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП, яка настає при керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З огляду на наведене слід прийти до висновку про відсутність в діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення. Правом перекваліфікації адміністративного правопорушення суд першої інстанції не наділений.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкту владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. .

На підставі ст.ст. 126, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72, 77-78, 90, 99, 139,241-246, 286 КАС України (у редакції ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Чернігівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій щодо складання постанови про адміністративне правопорушення незаконними, визнання постанови протиправною, її скасування та закриття провадження в справі задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 024451/621 від 01 грудня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 з урахуванням п.15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Д.О.Покопцева