Справа № 820/2/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 січня 2018 р. № 820/2/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області ), в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення №135664-13 від 14.09.2017р., яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у розмірі 21431,03 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності, на підставі рішення Сахновщинського районного суду Харківської області №634/874/13-ц від 07.10.2013 р. належить комплекс будівель і споруд розташований за адресою: Харківська область, Сахновщинський район, смт Сахновщина, вул. Островського, 8, який є є комплексом будівель растворо-бетонного вузлу та відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, належать до підрозділу 125 «Будівлі промислові та склади» з присвоєнням класів об'єктів 1251 - 1252.

Зазначає. що за приписами пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

За таких обставин позивач не погоджується у повному обсязі із податковим повідомленням-рішенням №135664-13 від 14.09.2017 р., та вважає його таким, що винесене з порушенням чинного законодавства.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з інформацією про процесуальні права та обов'язки була надіслана відповідачу та отримано 09.01.2018 року.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, тобто зареєстровані у законному порядку права на володіння цими об'єктами. У разі відсутності таких прав фізична особа не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Разом з тим, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ). Водночас, зазначає, що Податковий кодекс України не надає тлумачення терміну «будівлі промисловості», що використовується в пп. «є» п.п. 266.2.2ст. 266 ПК України. Не наведено такого тлумачення і іншими нормативними актами, що діють в Україні.

Доказів належності або використання будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, промисловими підприємствами, як цього вимагає п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ Позивачем до контролюючого органу та до адміністративного позову не надано.

Таким чином, відповідач вважає, що ним правомірно нарахований позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний 2016 рік, виходячи із загальної площі об'єкта нежитлової нерухомості, за ставками, встановленими рішенням Сахновщинської селищної ради Харківської області на 2016 рік від 29.01.2016 №76-VІІ «Про внесення змін до рішення №1802- VI».

Відповідач вважає, що доводи, викладені в адміністративному позові є помилковими, а отже позов не підлягає задоволенню.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України передбачено, що даний спір віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі рішення Сахновщинського районного суду Харківської області №634/874/13-ц від 07.10.2013 р. належить комплекс будівель і споруд розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-14).

Відповідно до наданого позивачем технічного паспорту на виробничий будинок - комплекс будівель растворо -бетонного вузлу, загальною площею 3110,6 кв.м., до складу якого входять приміщення:

службова - загальною площею 600,80 кв.м.:

(30,2+11,5+11,5+317,8+11,5+19,4+30,8+125,10+2,9+20,40+19,70);

сходи , загальною площею 14,4 кв.м., (7,2+ 7,2);

коридор, загальною площею 14,4 кв.м. (7,2 +7,2);

склад, загальною площею 1598,6 кв.м. (701,8 +896,8);

кабінет, загальною площею 31,6 кв.м. (11,2+20,4);

склад, загальною площею 850,8 кв.м.(а.с. 15-28).

22.09.2017 р. позивачем було отримане податкове повідомлення-рішення №135664-13 від 14.09.2017 р. Головного управління ДФС у Харківській області, яким згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пп. п.266.7 ст.266 ПК України визначено суму податкового зобов'язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізособами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості 18010300» у розмірі 21 431,03 гривень (а.с. 29).

26.09.2017 р., позивачем до Державної фіскальної служби України було подано скаргу в порядку п.56.1 ст.56 ПК України на податкове повідомлення- рішення №135664-13 від 14.09.2017 р., яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у розмірі 21431,03 гривень (30-31).

Рішенням Державної фіскальної служби України №16347/П/99-99-11-02-01- 14 від 07.12.2017 р. в її задоволенні було відмовлено (32-34).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правила оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені, зокрема, у ст. 266 Податкового кодексу України.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 14.1.129 п.14.1. ст.14 ПК України визначено, що об'єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади.

У підпункті 266.2.2 п. 266.1 ст.266 ПК України наведено перелік об'єктів нерухомості податок на яких не сплачується. Серед іншого п.п."є" п.п.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України не віднесено до об'єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Податковий кодекс України не надає тлумачення дефініції «будівлі промисловості», що використовується в пп."є" п.п.266.2.2 ст.266 ПК України. Не наведено такого тлумачення і іншими нормативними актами, що діють в Україні.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на «Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000» (далі ДК 018-2000), затверджений наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507.

Відповідно до п.3.1 ст.3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Статтею 5 ПК України передбачено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Проте, відповідно до розділу 1 «Вступ» ДК 018-200, Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Класифікатор розроблено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.98р. №971 «Про Програму реформування державної статистики на період до 2002 року». ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Використання ДК БС забезпечує умови для вирішення таких завдань: - виконання комплексу облікових функцій щодо будівельної діяльності в рамках робіт з державної статистики, включаючи статистику цін на будівельну продукцію; - проведення робіт з перепису, оцінки та переоцінки вартості і стану будівель та споруд; - проведення зіставлення національних статистичних даних щодо продукції будівництва з даними Статистичної комісії Європейського Союзу (Євростату) та ООН; - проведення соціологічних досліджень з питань будівництва, забезпечення житлом і різними послугами населення України; - розроблення аналітичних показників та прогнозування інвестицій в економіку України.

Таким чином, державний класифікатор укладено не на підставі ПК України та не з метою оподаткування. До того ж його положення застосовує поняття «будівлі промислові», яке за своєю суттю є вужчим за поняття "будівлі промисловості", що застосовується у статті 266 ПК України. З огляду на це, поняття "будівлі промисловості" (ст.266 ПК України) є ширшим за сукупністю існуючих ознак об'єкту нежитлової нерухомості.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та як наслідок про необхідність задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Відповідно ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому судовий збір повинен бути стягнутий за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №135664-13 від 14.09.2017р. яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у розмірі 21431,03 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (64501, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 січня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.