Справа № 805/4318/16-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

29.01.2018 Київ К/9901/3039/17 805/4318/16-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Бившевої Л.І. (суддя-доповідач), Хохуляка В.В., Шипуліної Т.М., перевіривши матеріали касаційної скарги Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (правонаступник Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області) на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Покровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області 14.12.2017 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017.

Верховний Суд ухвалою від 04.01.2018 касаційну скаргу скаржника залишив без руху, оскільки: касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, а наведені відповідачем у заяві про поновлення строку касаційного оскарження підстави не можуть бути визнані поважними; не додано документа про сплату судового збору, у встановленому законом розмірі; додана копія довіреності не є належним чином оформленим документом про повноваження особи, оскільки засвідчена особою, повноваження якої на вчинення таких дій не підтверджені. Цією ж ухвалою зазначено, що обґрунтовуючи заяву про поновлення строку касаційного оскарження, скаржник посилається на те, що первинна касаційна скарга була повернута ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.02.2017 К/800/4296/17 на підставі пункту 1 частини третя статті 108 цього Кодексу через невиконання вимог суду касаційної інстанції про залишення касаційної скарги без руху (до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору). Відповідач також зазначає, що протягом періоду часу з лютого по грудень 2017 року рахунок податкового органу було заблоковано органом держаної казначейської служби; відповідач є розпорядником бюджетних коштів третього рівня та отримує фінансування від розпорядників бюджетних коштів першого та другого рівнів. скаржнику встановлено тридцятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків. Також ухвалою про залишення касаційної скарги без руху відповідачу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

Згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржник отримав 09.01.2018.

У строк, встановлений судом, відповідач надав: оригінал довіреності на представника відповідача; платіжне доручення від 22.12.2017 № 531 про сплату судового збору у розмірі 1653,60 грн.; клопотання про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень, у якому навів ті ж доводи, що й при поданні касаційної скарги.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, скаржник посилається на незадовільний майновий стан (відсутність коштів на рахунку для сплати судового збору у період з лютого по грудень 2017 року), при цьому не надаючи докази на підтвердження цих доводів.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 2 цього Кодексу одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017) особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечувалось право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Статті 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017) надавали сторонам та іншим, зазначеним у ній суб'єктам, право оскаржити в касаційному провадженні судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково у встановлений цим кодексом строк.

Частина друга статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017) покладала на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору не можуть бути підставою для реалізації суб'єктом владних повноважень права на касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017.

Копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна