Справа № 826/15309/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2018 року № 826/15309/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Еліт Консалт Груп»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Еліт Консалт Груп» з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.09.2016 № і № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що оспорювані податкові повідомлення-рішення від 14.09.2016 № і № , якими відповідач визначив Товариству штрафні санкції у зв?язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов?язань по єдиному податку з юридичних осіб, були прийняті з порушенням встановленого порядку. А саме акт камеральної перевірки, висновки якого покладені в основу прийнятих податкових повідомлень-рішень, не був вручений платнику податків (позивачу). Крім того, позивач стверджує, що камеральна перевірка Товариства (яке на час виникнення спірних правовідносин перебувало на обліку у ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька) проведена всупереч заборони, передбаченої ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». За наведених обставин позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки Товариства та визначення штрафних санкцій на підставі ст. 126 Податкового кодексу України.

У призначених судових засіданнях у справі представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю. Представником відповідача через канцелярію суду подані письмові заперечення проти позову (вх. № 3342/17 від 19.01.2017), у тексті яких контролюючий орган визнав той факт, що позивач, як платник єдиного податку, перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Поряд з цим, на думку відповідача, норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовують обов?язків позивача, визначених у ч. 2 ст. 6 Закону № 2464. Також у позивача відсутній сертифікат Донецької торгово-промислової палати, який засвідчує настання для Товариства форс-мажорних обставин, які перешкоджали останньому своєчасно сплатити задекларовані у поданій податковій звітності суми єдиного податку. З урахуванням наведеного відповідач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 14.09.2016 винесені правомірно.

Суд у судовому засіданні 23.11.2017 на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час вчинення даної процесуальної дії) ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що у період з моменту створення до 02.06.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Еліт Консалт Груп» () перебувало на обліку за своїм місцезнаходженням (м. Донецьк) в ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області, як платник податків та єдиного внеску.

При цьому, відповідно наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», виданого на виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», введеного в дію указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, - районом проведення антитерористичної операції визначено Донецьку та Луганську область.

02.06.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості про зміну місцезнаходження Товариства з м. Донецьк на наступну адресу: м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Льва Толстого, буд. 3.

Згідно листа ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 27.01.2017 № 1655/10/26-50-08-01-10 в той же день Товариство взято на облік у названій податковій інспекції, як таке, що змінило своє місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції або тимчасово неконтрольованої території на місто Київ.

Між тим, 03.08.2016 ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена перевірка з питань своєчасності сплати ТОВ «Юридична компанія «Еліт Консалт Груп» узгоджених сум грошових зобов'язань, за результатами якої складений акт № 957/26-50-12-03-16/38586785.

Письмові пояснення щодо виду проведеної перевірки (камеральної чи документально), а також Копію цього акта перевірки відповідач без поважних причин до суду в ході розгляду справи не надав та, як стверджує позивач, на адресу товариства також не надіслав.

14.09.2016 на підставі акта перевірки від 03.08.2016 № 957/26-50-12-03-16/38586785 ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняла наступні податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- за № , яким на підставі абз. 2 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання по єдиному податку з юридичних осіб у розмірі 3 031,80 грн. всього на 8 календарних днів, нарахувала товариству штраф у сумі 303,18 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання);

- за № , яким на підставі абз. 3 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання по єдиному податку з юридичних осіб у розмірі 79 399,45 грн. всього на 427, 375, 345, 335, 285, 226, 212, 194, 137, 134 календарних днів, нарахувала товариству штраф у сумі 15 879,89 грн. (що, складає 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання).

Як вбачається з доданих до цих податкових повідомлень-рішень розрахунків сум штрафних санкцій, контролюючий орган застосував до позивача штрафи у зв?язку з порушенням останнім граничного терміну сплати узгоджених сум єдиного податку з юридичних осіб, задекларованих у наступних податкових деклараціях:

- реєстр. № від 06.05.2014 (сума податкового зобов?язання - 3 031,80 грн., дата нарахування до сплати - 20.05.2014, дата фактичної сплати - 28.05.2014, кількість днів прострочення - 8 днів;

- реєстр. № від 03.11.2014 (сума податкових зобов?язань - 5 672,55 грн. і 1 000 грн., дата нарахування до сплати - 19.11.2014, дата фактичної сплати - 20.01.2016, кількість днів прострочення - 427днів;

- реєстр. № від 09.02.2015 (сума податкового зобов?язання - 2 441,65 грн., дата нарахування до сплати - 19.02.2015, дата фактичної сплати - 20.02.2016, кількість днів прострочення - 375 днів;

- реєстр. № від 09.02.2015 (сума податкового зобов?язання - 3 000 грн., дата нарахування до сплати - 10.02.2015, дата фактичної сплати - 20.01.2016, кількість днів прострочення - 345 днів;

- реєстр. № від 09.02.2015 (сума податкового зобов?язання - 180 грн., дата нарахування до сплати - 10.02.2015, дата фактичної сплати - 20.01.2016, кількість днів прострочення - 345 днів

- реєстр. № від 09.02.2015 (сума податкового зобов?язання - 11 559,05 грн., дата нарахування до сплати - 19.02.2015, дата фактичної сплати - 20.01.2016, кількість днів прострочення - 335 днів;

- реєстр. № від 08.05.2015 (сума податкового зобов?язання - 21 4112 грн., дата нарахування до сплати - 20.05.2015, дата фактичної сплати - 29.02.2016, кількість днів прострочення - 285 днів;

- реєстр. № від 04.08.2015 (суми податкових зобов?язань - 4 632 грн., 12 450 грн. і 5 790 грн., дата нарахування до сплати - 19.08.2015, дати фактичної сплати - 01.04.2016, 18.03.2016 та 29.02.2016, кількість днів прострочення - 226, 212 та 194 днів відповідно;

- реєстр. № від 12.10.2015 (суми податкових зобов?язань - 4 632 грн. і 6 630,20 грн., дата нарахування до сплати - 19.11.2015, дата фактичної сплати - 04.04.2016 і 01.04.2016, кількість днів прострочення - 137 і 134 днів відповідно.

Обставини щодо подання товариством до контролюючого органу за місце обліку перелічених вище податкових декларацій, декларування в них до сплати зазначених у розрахунку сум податкових зобов?язань єдиного податку, а також періоди нарахування і сплати таких сум зобов?язань позивач в тексті позову не заперечує.

Водночас вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення від 14.09.2016 такими, що прийняті за наслідками незаконно проведеної перевірки, результати якої оформлені актом від 03.08.2016 № 957/26-50-12-03-16/38586785, а тому такими, що є протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно норм ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одночасно, положеннями п.п. 295.1, 295.3 і 295.5 ст. 295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Платники єдиного податку четвертої групи сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах: у I кварталі - 10 відсотків; у II кварталі - 10 відсотків; у III кварталі - 50 відсотків; у IV кварталі - 30 відсотків.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

У силу приписів п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з абз. 2 і 3 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що у період перебування на території проведення антитерористичної операції, позивач задекларував до сплати суми податкових зобов?язань по єдиному податку з юридичних осіб та несвоєчасно, упродовж періоду з 19.11.2014 по 04.04.2016 погасив такі податкові зобов?язання (всього у розмірі 15 879,89 грн.).

Відповідно до приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII встановлено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Проаналізувавши зміст норм цього Закону суд встановив, що пільг по сплаті та/або повного звільнення платників (юридичних та фізичних осіб), на період здійснення ними господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції, від сплати єдиного податку не передбачено.

Поряд з цим, нормами ст. 100 і 101 ПК України передбачено порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань, шляхом перенесення строків сплати таких зобов?язань, а також списання безнадійного податкового боргу, - внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс - мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово - промислової палати України.

З аналізу даних норм вбачається, що у даному випадку обов'язковими підставами для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошових зобов'язань є факт знаходження суб'єкта господарювання (платника податків) на території проведення антитерористичної операції та наявність сертифікату Торгово-промислової палати, який підтверджує наявність обставин непереборної сили (форс - мажору).

Під час судового розгляду справи представник позивача надав суду копію сертифікату Торгово-промислової палати України № 7305 про форс-мажорні обставини (вих. від 15.02.2017 № 79/05.0-4), яким засвідчено наявність форс-мажорних обставин, які стали перешкодою для виконання ТОВ «Юридична компанія «Еліт Консалт Груп» обов?язку по сплаті податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених чинним законодавством, а саме: акти тероризму на території Донецької області. Згідно цього сертифікату період дії форс-мажорних обставин тривав з 20.06.2014 по 02.06.2016.

Даний сертифікат суд визнає належним доказом того, що несвоєчасна сплата сум єдиного податку з юридичних осіб, зазначених у розрахунках до оспорюваних податкових повідомлень-рішень, відбулася не з вини позивача, а в силу незалежних від нього обставин. При цьому, та обставина, що у сертифікаті № 7305 наявні посилання на обов?язок Товариства сплатити лише суми єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, на думку суду, не спростовує факт наявності форс-мажорних обставин загалом.

Враховуючи вищенаведене та те, що в силу норм ст. 109 ПК України податковим правопорушенням, за вчинення якого передбачається визначена цим Кодексом відповідальність, є саме протиправне діяння (дія чи бездіяльність) платника податків, що призвела до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом, суд приходить до висновку про відсутність факту допущення позивачем порушення граничних термінів сплати до відповідного бюджету сум єдиного податку з юридичних осіб.

Також надаючи окрему оцінку доводам позивача про відсутність у відповідача правових підстав для проведення перевірки ТОВ «Юридична компанія «Еліт Консалт Груп» з питань своєчасності сплати ним узгоджених сум грошових зобов?язань суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

При цьому, згідно зі ст. 1 зазначеного Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Наведене свідчить, що мораторій на здійснення перевірок діє саме щодо перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції. В даному випадку, на момент проведення перевірки (03.08.2016) позивач вже був зареєстрований на території міста Києва.

В ході судового розгляду відповідач не надав суду пояснення з питання виду проведеної перевірки, результати якої були оформлені актом від 03.08.2016 № 957/26-50-12-03-16/38586785.

Поряд з цим, суд зважає на те, що види, порядок і строки проведення перевірок, оформлення їх результатів регламентовано главою 8 розділу ІІ ПК України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Зокрема, згідно із пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 цього ж Кодексу (у редакції чинній станом на 03.08.2016) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 цього ж Кодексу камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок призначення та проведення позапланової документальної перевірки регламентовано ст. 78 ПК України.

Як передбачено пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 зазначеного Кодексу, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Системний аналіз вказаних норм ПК України дає суду підстави дійти висновку про те, що у період виникнення спірних правовідносин контролюючі органи мали право проводити виключно такі види перевірок, як камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, при цьому, питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів могло бути предметом лише документальної перевірки.

В силу норми п. 86.8 ст. ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З урахуванням того, що відповідач без поважних причин не пред?явив суду ані належних документальних доказів на підтвердження призначення та проведення у встановленому законом порядку документальної перевірки позивача з питань своєчасності сплати ним єдиного податку, ані оригіналу (належним чином засвідченої копії) акта від 03.08.2016 № 957/26-50-12-03-16/38586785 з доказами направлення його копії на адресу платника (позивача), суд приходить до висновку про те, що ДПІ при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень діяла не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає податкові повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 14.09.2016 № і № протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись статтями 77, 139, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 14.09.2016 № і № .

3. Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Еліт Консалт Груп» (, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Льва Толстого, 3) документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 756 грн. (дві тисячі сімсот п?ятдесят шість грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок