Справа № 815/524/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

26.01.2018 Київ К/9901/745/17 815/524/17
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Головне управління ДФС в Одеській області) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 815/524/17 за позовом Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Контейнерний термінал Іллічівськ» звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, позовні вимоги - задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління ДФС в Одеській області 14 грудня 2017 року звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року касаційну скаргу заявника було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 13 липня 2017 року № 2136-VІІІ, зокрема, при зверненні до суду податковим органом не було надано документ про сплату судового збору та належним чином оформлений документ, що підтверджує повноваження особи, яка підписала касаційну скаргу, та статті 214 вказаного Кодексу, у зв'язку з тим, що при зверненні до суду з касаційною скаргою, відповідачем не було порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та не надано належних доказів, які б свідчили про поважність підстав пропуску такого строку.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року відповідачем на адресу суду надіслано клопотання, в якому заявник порушує питання про продовження строку на усунення недоліків, зокрема, щодо сплати судового збору, з огляду на відсутність у Головного управління ДФС в Одеській області грошових коштів необхідних для сплати судового збору у даній справі.

Розглянувши вказане клопотання про продовження строку на усунення недоліків, суд дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення з касаційною скаргою), які кореспондуються з приписами частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно частин першої статті 71 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення з касаційною скаргою) повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, на підтвердження доводів, викладених у вказаному клопотанні, заявником не надано жодних доказів на їх підтвердження.

Також, суд зазначає, що згідно абзацу другого пункту 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 288, під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Податковим органом не надано належних доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною третьою статті 55 КАС України юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Пунктом 1 частини першої статті 59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною третьою статті 59 КАС України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до частини шостої статті 59 КАС України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У відповідності до частини восьмої статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Враховуючи викладене, сторона у справі має право на звернення до суду самостійно або через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року про залишення касаційної скарги без руху, заявника було зобов'язано надати належним чином оформлений документ, що підтверджує повноваження особи, яка підписала касаційну скаргу.

Проте, на виконання вимог даної ухвали представником Головного управління ДФС в Одеській області - ОСОБА_1 надано копію довіреності засвідчену цією ж особою.

Доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 встановлених законом повноважень щодо засвідчення копії довіреності суду касаційної інстанції не надано.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДФС в Одеській області підписана представником відповідача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для прийняття до розгляду вказаної касаційної скарги, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

У відповідності до пункту 1 частини п'ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 169, 248, 327, 332, 355, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДФС в Одеській області про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у справі № 815/524/17.

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Головне управління ДФС в Одеській області) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 815/524/17 за позовом Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Хохуляк