Справа № 369/9592/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 369/9592/17 Суддя (судді) першої інстанції: Пінкевич Н.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Федотова І.В.,

при секретарі: Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.10.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.10.2017 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_2, грошового забезпечення за період роботи з 26 квітні 1986 року по 29 квітня 1986 року з урахуванням: подвійного посадового окладу та окладу за спеціальним званням у розмірі 269, 88 крб.; добових у розмірі 14, 00 крб.; одноразової винагороди за гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 690, 00 крб. відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 та видачі відповідної довідки про грошове утримання з урахуванням перерахунку із врахуванням раніше оплаченої заробітної плати з коефіцієнтом 4,3 за роботу в зоні відчуження, з якої раніше нараховувалась пенсія, для пред»явлення до органів Управління пенсійного фонду для нарахування пенсії.

Зобов'язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Київській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 грошове забезпечення з урахуванням: подвійного посадового окладу та окладу за спеціальним званням у розмірі 269, 88 крб.; добових у розмірі 14, 00 крб.; одноразової винагороди за гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 690, 00 крб.

Зобов'язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Київській області видати ОСОБА_2 довідку про грошове забезпечення з урахуванням: подвійного посадового окладу та окладу за спеціальним званням у розмірі 269, 88 крб.; добових у розмірі 14, 00 крб.; одноразової винагороди за гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 690, 00 крб.

В частині вимог щодо виплати грошових коштів - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 315 ч. 1 п. 2, 317 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення у відповідній частині або зміни рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказуючи на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом II групи з захворювання, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги, встановлені законодавством України.

На момент аварії на ЧАЕС, позивач працював на посаді начальника інспекції Державного пожежного нагляду Чорнобильського РВВС УВС Київського облвиконкому, мав звання старший лейтенант внутрішньої служби. У перші години після аварії 26 квітня 1986 року був відряджений до м. Прип»ять, де по 29 квітня 1986 року брав участь у ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС. Отримав дозу радіаційного опромінення 54, 4 Бер. Під впливом іонізуючого випромінювання втратив здоров»я, отримав невиліковну фізичну і психологічну недугу, внаслідок чого став інвалідом. Доказом наведеного є довідка про відрядження № 395 від 30.12.2016 року, маршрутний лист, картка обліку доз радіоактивного опромінення.

Після зняття грифу «таємно» та «для службового користування» із наказів МВС СРСР та МВС УРСР щодо оплати праці співробітників органів внутрішніх справ-ліквідаторів позивачу стало відомо, що його роботу в зоні відчуження оплатили неправильно.

На думку позивача у його заробіток за роботу по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС повинно входити: подвійний посадовий оклад та оклад за спеціальними званнями з коефіцієнтом 5 за один день роботи в третій зоні небезпечності місті Прип?ять 26 квітня 1986 року та подвійний посадовий оклад та подвійний посадовий оклад та оклад за спеціальним званням з коефіцієнтом 3 за три дні роботи в першій зоні небезпечності місті Чорнобиль із 27 квітня по 29 квітня 1986 року в розмірі 269,88 крб.; одноразова винагорода за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення більше 50 мілізвертів ( у позивача 544 мілізверти) офіцерам у розмірі 3-х місячних окладів на посаді і званню - 690 крб. (230 крб.х 3); добові в розмірі 3-50 крб. за чотири доби - 14 крб. Тобто разом 973, 88 крб.

На звернення позивача, листом за вих. № 29/х-618 від 18.07.17 позивачу було відмовлено в здійснені перерахунку та видачі довідки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунків, зазначених у вказаній довідці, відповідачем при розрахунку оплати праці за дні роботи в зоні відчуження не враховано: подвійного розміру при оплаті заробітної плати (посадовий оклад та оклад за спеціальне звання), добових, одноразової грошової винагороди за перевищення дози радіоактивного ураження .

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами постанови ЦК КПРС, Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції», надано право керівникам виплачувати військовослужбовцям військових частині і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військове або спеціальне звання у подвійному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 рс, з метою прискорення робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської атомної електростанції, було дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на цих роботах у III зоні небезпеки, у п'ятикратному розмірі, порівняно з установленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у чотирикратному розмірі і в І зоні - у трикратному розмірі.

Відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 № 1031-рс порядок і розміри підвищеної оплати праці зазначеним розпорядженням поширюються на військовослужбовців, начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської атомної електростанції. При цьому зобов'язано грошове забезпечення у підвищених розмірах виплачувати, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу - також з окладів за військове або спеціальне звання, тобто в одинарному розмірі.

Також, згідно з вимогами постанови Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10.06.1986 № 207 надано право керівникам міністерств і відомств і їхнім заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964.

Довідки видаються відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7, на підставі довідки про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і розрахункового листа, який є первинним документом нарахування грошового забезпечення за період робити в зоні ЧАЕС. Розрахунок проводиться, виходячи із середньоденної тарифної ставки та фактично відпрацьованих днів у зоні.

Так, установлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи, тобто без їх підвищення на 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 р. № 153/10-43, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась, відповідно до діючих на підприємстві систем преміювання.

Оскільки щомісячне преміювання осіб рядового і начальницького складу органів (підрозділів) внутрішніх справ до відрядження в зону відчуження не здійснюється, підстав для виплати премії за період виконання робіт, пов'язаних із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, після повернення їх із зони відчуження не було.

Крім того, у картці про нарахування грошового забезпечення відсутній запис про те, що позивач отримував разову грошову винагороду за отриману максимально допустиму дозу радіації, а тому підстав для включення її у довідку про грошове забезпечення, отримане в зоні відчуження, немає.

Грошові винагороди, які отримував позивач в зоні відчуження, носять разовий характер та у довідку, видану на підставі постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7, не включаються, а згідно з розрахунковим листом за 1986 рік нарахування одноразової грошової винагороди не проводилось.

З огляду на викладене, колегія судді приходить, що відсутні підстави для включення до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) позивача одноразової грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіації у розмірі 690 крб.

Отже, відповідач при зазначенні відомостей про розмір заробітної плати позивача за період роботи у зоні відчуження діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 29.03.2017 року у справі №К/800/43376/15.

Що стосується задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_2, добових у розмірі 14, 00 крб. та зобов'язання Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 добових у розмірі 14, 00 крб., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 99 КАС України, у редакції, що була чинною на період розгляду та вирішення справи, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України, встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено колегією суддів, позивач 06.09.2017 року звернувся до суду з позовом про зобов'язання Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області здійснити перерахунок та виплату йому добових у розмірі 14, 00 крб., які він повинен був отримати у 1986 році.

Згідно з п. 16 розділу I Інструкції про службові відрядження, затвердженою наказом МФУ від 13.03.1998 р. № 59, добові - це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб фізичної особи, направленої у відрядження.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, колегія суддів вважає, що ця норма не може застосовуватись в даному випадку, виходячи з наступного.

Статтею 2 цього Закону, визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що добові, які просить включити в довідку та нарахувати позивач, не входять до структури заробітної плати, а тому до даних правовідносин не можна застосувати ст. 233 КЗпП та має бути застосована позовна давність.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на те, що колегією суддів не встановлено підстав для поновлення строку звернення до суду та враховуючи дату подачі адміністративного позову, позовна заява ОСОБА_2 в частині визнання неправомірними дій Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_2, добових у розмірі 14, 00 крб. та зобов'язання Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 добових у розмірі 14, 00 крб. підлягає залишенню без розгляду.

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, її доводи знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.10.2017 року скасувати в частині та постановити нову, якою в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання неправомірними дій Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_2, грошового забезпечення за період роботи з 26 квітня 1986 року по 29 квітня 1986 року, а саме одноразової винагороди за гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 690, 00 крб. та зобов'язання Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 одноразової винагороди за гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 690, 00 крб. - відмовити.

В частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_2, добових у розмірі 14, 00 крб. та зобов'язання Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 добових у розмірі 14, 00 крб. - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: О.М.Ганечко

Судді: А.Ю.Коротких

І.В. Федотов