Справа № 203/5033/16-а(2-а/0203/164/2016)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" січня 2018 р. м. Дніпро справа № 203/5033/16-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року (суддя Женеску Е.В., м. Дніпро)

у справі № 203/5033/16-а

за позовом ОСОБА_1

до інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Гедзун Максима Васильовича,

третя особа - Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови, -

встановив:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії відповідача щодо складання постанови серії АР № 024910 від 18 жовтня 2016 року про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч.3 ст.122 КупАП;

- скасувати постанову відповідача, яку було винесено 18 жовтня 2016 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована обґрунтованістю позовних вимог позивача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, третя особа оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що 18 жовтня 2016 року інспектором патрульної поліції був помічений автомобіль марки BENTLEY CONTINENTAL, державний номерний знак НОМЕР_1, який здійснив зупинку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначених знаком 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів", чим порушив дію знаку 5.11 та п.

17.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (надалі - ПДР), а саме здійснив стоянку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів в м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, біля будинку №65. За кермом знаходився ОСОБА_1, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано та всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.

Весь час у інспектора патрульної поліції Гедзуна М.В. працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала процес оформлення адміністративного правопорушення (відео додавалося до матеріалів справи до суду першої інстанції). На відеозапису позивач не заперечував проти винесення постанови по справі, був згоден з відповідачем та його напарницею у тому, що він дійсно порушив Правила дорожнього руху.

Відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а саме порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог ПДР до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн. шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №024910 від 18.10.2016 року відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі- Інструкція).

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 р. "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення" встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання представники учасників процесу не з'явилися, повідомлені належним чином, справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 18.10.2016 р. інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Гедзун М.В. було винесено постанову серія АР № 024910 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

З пояснень позивача судом встановлено, що позивач зупинив транспортний засіб за адресою: м.Дніпро, пр. Яворницького, буд.65, навпроти будівлі Дніпропетровського апеляційного господарського суду, щоб висадити свого пасажира. Позивач, відкривши двері автомобіля і двері суду пасажиру, відразу повернувся до автомобіля, щоб продовжити рух. Відповідно до п.17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Про це позивач зазначив інспектору, однак інспектор не взяв до уваги пояснення позивача та притягнув його до адміністративної відповідальності.

З наданого відповідачем відеозапису судом першої інстанції встановлено, що по проспекту Дмитра Яворницького стояв автомобіль BENTLEY CONTINENTAL, номерний знак НОМЕР_1, навпроти будівлі Дніпропетровського апеляційного господарського суду біля дорожнього знаку 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів". Поряд з зазначеним автомобілем знаходився транспортний засіб поліції.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- під час дослідження матеріалів адміністративної справи не знайшли свого підтвердження викладені в постанові серії АР №024910 від 18.10.2016 року обставини правопорушення;

- складаючи постанову серії АР №024910 від 18.10.2016 року, відповідач не надав належної оцінки доводам позивача з приводу причин його зупинки в даній дорожній ситуації;

- за твердженнями позивача, він здійснив зупинку для висадки пасажирів не більше ніж на 5 хвилин, що не суперечить вимогам п.17.2 ПДР та загальними положеннями розділу 1 ПДР.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині вимог про скасування постанови серії АР № 024910 від 18 жовтня 2016 року з наступних підстав.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3, п. 1.5 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до постанови серії АР №024910 від 18 жовтня 2016 р. позивач порушив вимоги п.17.1 ПДР.

Пунктом 8.1 ПДР передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 17.1 ПДР передбачено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні за інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, з наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 3 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги відеозапис розгляду справи про адміністративне правопорушення, який, на думку відповідача, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З наданого відповідачем відеозапису та наданих позивачем фотографій з місця вчинення правопорушення вбачається, що позивач здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів". Смуга руху маршрутних транспортних засобів була виділена від основної проїзної частини переривчастою лінією розмітки, що встановлена п. 1.5 розділу 34 "Дорожня розмітка" ПДР.

Відповідно до п.п. 5.11 розділу 33 "Дорожні знаки" ПДР смуга для руху маршрутних транспортних засобів - смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Відповідно до п.п. 1.5 розділу 34 "Дорожня розмітка" ПДР горизонтальна розмітка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги; позначає межі смуг руху за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку.

Підпунктом 17.2 ПДР передбачено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Відповідно до п.1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Отже, з наведених положень вбачається, що позивач у зазначеному в постанові місці вчинення правопорушення мав право здійснити зупинку.

Відповідно до наданого відповідачем відеозапису, позивач здійснив зупинку транспортного засобу з метою висадки пасажира, якого потім очікував. Проте, у вказаному відеозаписі не зафіксовано, що позивач до початку розгляду справи про адміністративне правопорушення припинив рух транспортного засобу на смузі для руху маршрутних транспортних засобів на час, що перевищував 5 хвилин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування постанови серії АР №024910 від 18 жовтня 2016 року, оскільки відповідач не довів суду правомірність свого рішення.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо складання постанови серії АР № 024910 від 18 жовтня 2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Також відповідно до п. 4 та п. 5 розділу I Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу III Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, на підставі наведених правових норм колегія суддів доходить висновку, що вчинення відповідачем дій щодо складання постанови серії АР № 024910 від 18 жовтня 2016 року стосовно позивача на місці зупинки транспортного засобу належало до повноважень відповідача, тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що постанову суду від 28 квітня 2017 року слід скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо складання постанови серії АР № 024910 від 18 жовтня 2016 року про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ч.3 ст.122 КУпАП та відмовити у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині постанову суду від 28 квітня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року у справі № 203/5033/16-а скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання незаконними дій інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Гедзун Максима Васильовича щодо складання постанови серії АР № 024910 від 18 жовтня 2016 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання незаконними дій інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Гедзун Максима Васильовича щодо складання постанови серії АР № 024910 від 18 жовтня 2016 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко