Справа № 804/5855/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року Справа № 804/5855/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників:
позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Марафон» до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2016 року у справі №804/363/16 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Марафон» до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задоволено повністю - визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення:
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2016 року у справі № 804/363/16 апеляційну скаргу контролюючого органу залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 9 серпня 2017 року касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області задоволено частково:
Направляючи справу на новий розгляд касаційним судом зазначено наступне:
- відповідно до правової позиції, яка висловлена у рішенні Верховного Суду України від 26.01.2016 року №21-4781а15 та яка у силу норм статті 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для всіх судів України, «первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними». У правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 12.01.2016 року №21-3706а15, вказано, що «статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку»;
- проте, суди попередніх інстанцій при вирішенні справи вищезазначеного до уваги не взяли та дійшли протилежного висновку, що створення фіктивного підприємства автоматично не означає, що усі здійснені цим суб'єктом підприємницької діяльності господарські операції є фіктивними;
- твердження суду апеляційної інстанції, що правова позиція, висловлена Верховним судом України у справі №21-3706а15 в постанові від 12.01.2016 року, не може бути в повній мірі застосована до спірних правовідносин, оскільки укладена з позивачем угода з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» не підпадає під ознаки фіктивного підприємництва, так як за її наслідками позивачем були сформовані податкові зобовязання, а не податковий кредит з ПДВ, є безпідставним, оскільки застосування вказаної правової позиції, жодним чином не залежить від того, що саме було сформовано платником податків, податковий кредит чи податкові зобовязання, за результатами операцій проведених з фіктивним підприємством. Крім того як вбачається з акту перевірки від 27.11.2015 року, позивачем за наслідками операцій проведених з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» було сформовано не лише податкові зобовязання з ПДВ, але й витрати товариства, а контролюючим органом позивачу за наслідками операцій проведених з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» було збільшено зобовязання саме з податку на прибуток, а не з ПДВ;
- суду також необхідно звернути увагу і на господарські операції з транспортування придбаного у ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» товару, що було здійснено ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8, та надати їм також належну оцінку з урахуванням вищезазначеного;
- під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно зясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- на час вчинення операцій позивач не був обізнаний щодо про наявність умислу у засновника ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» на вчинення фіктивної підприємницької діяльності;
- на підтвердження факту реалізації товарів на адресу ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» були надані усі первинні бухгалтерські та податкові документи, які відображені у акті податкового органу від 27.11.2015 року, зокрема, підприємством були надані: договір поставки № 298/12 від 07.09.2012 року, укладений між ТОВ «ТД «Марафон» (продавець) та ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» (покупець), складені на виконання нього видаткові, податкові та товарно-транспортні накладні, з яких вбачається яким перевізником, звідки, куди, який саме товар та в якому обсязі було перевезено;
- факт здійснення розрахунків за даними фінансово-господарськими операціями, підтверджено відповідними платіжними дорученнями;
- на підтвердження факту перевезення товарів, ТОВ «ТД «Марафон» були надані договори з перевізниками: ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_7 складені на їх виконання акти виконаних робіт, а також платіжні доручення, які підтверджують факт проведення розрахунків за надані послуги;
- на час здійснення спірних фінансово-господарських правовідносин усі їх учасники мали відповідний обсяг правоздатності. Вказані обставини були перевірені позивачем, виходячи з інформації, яка містилась на час здійснення вказаних правовідносин, у доступних йому офіційних ресурсах, а саме: на сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та сайті податкового органу;
- що стосується звязку здійснених фінансово-господарських взаємовідносин з фінансово-господарською діяльністю ТОВ «ТД «Марафон», а саме: де позивачем було придбано товар, реалізований на адресу ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», які підприємством були при цьому понесені витрати, яка вигода була отримана ним від реалізації даного товару, - то вказане питання податковим органом при проведенні перевірки досліджено не було;
- зменшуючи дохід підприємства у звязку з начебто відсутністю реалізації товарів на адресу ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», ТОВ «Деймос ІНВ», витрати підприємства на придбання вказаного товару, який був облікований ним у бухгалтерському обліку, податковим органом зменшені не були. Таким чином, податковий орган, стверджуючи про відсутність доходу від вказаних фінансово-господарських операцій, підтвердив витрати підприємства на здійснення останніх;
- згідно підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, до інших доходів належить вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи;
- в акті перевірки від 27.11.2015 року податковий орган зазначає, що у звязку з не підтвердженням операцій з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» щодо продажу товару, ТОВ «ТД «Марафон» отримано кошти від вищевказаних підприємств поза договірними відносинами, які є його безповоротною фінансовою допомогою;
- водночас, визначення безповоротної фінансової допомоги наведено у підпункті 14.1.257 Податкового кодексу України. Грошові кошти, отримані ТОВ «ТД «Марафон» від ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» не підпадає під жодне з наведених вище визначень. Зокрема, під визначення суми коштів, переданої платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів. Оскільки, в даному випадку, договори не тільки були укладені, але й на їх виконання були складені усі відповідні первинні бухгалтерські документи. Крім того, укладені ТОВ «ТД «Марафон» з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» договір поставки не має нічого спільного з договорами дарування та іншими подібними договорами, оскільки мають суттєву відмінність - умову оплати переданих згідно вказаних договорів предметів, яка була проведена ТОВ «ТД «Марафон» у повному обсязі;
- отже, твердження податкового органу щодо отримання ТОВ «ТД «Марафон» безповоротної фінансової допомоги від ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» суперечить нормам Податкового кодексу України.
Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що підприємство неправомірно відобразило продаж товару ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», у зв'язку із чим протиправно визначило валовий дохід, а оскільки залишки товару, що не поставлявся, у платника податків на час проведення перевірки були відсутні, позивач реалізував товар невстановленим особам, що має вести до збільшення валового доходу на суму такої реалізації, а отримані кошті від ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» мають кваліфікуватись як отримання фінансової допомоги.
У судовому засіданні сторони підтримали обрані правові позиції.
Представник відповідача на питання суду щодо проведення перевірки в частині визначення валових витрат при первісному придбання позивачем товару, який в подальшому реалізований ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», пояснив, що перевіркою правильність визначення валових витрат по операціях придбання позивачем товару, який в подальшому поставлений вказаному контрагенту, не охоплена.
Представник позивача зазначив, що оскільки отриманні від ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» кошти були включені до валового доходу та оподатковані, подальше включення цих самих коштів до валового доходу призведе до подвійного оподаткування, що не передбачено податковим законодавством.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
За результатами перевірки складено акт №2381/2202/34314692 від 27.11.2015 року, висновками якого, зокрема, встановлено порушення платником податків вимог пунктів 135.1, 135.2, підпункту 135.4.1 пункту 135.4, пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 509393 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 170373 грн., за 2014 рік на суму 439020 грн. (т.1 а.с.35-122).
Актом перевірки встановлено наступне:
- у періоді, що перевіряється ТОВ «ТД «Марафон» було виписано (оформлено) на адресу ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» наступні документи на постачання товарів в асортименті (губки, шпателі, поліпропілен фібра, мінеральна вата, та інші): видаткові та податкові накладні №941 та №969 від 24.05.2013 року, №2805 та №2893 від 27.06.2013 року, №2915 та №2916 від 03.07.2013 року, №219 від 29.01.2014 року, №230 від 05.02.2014 року, №237 від 31.03.2014 року, №233 від 22.04.2014 року;
- до перевірки не надано картки складського обліку за вказаними ТМЦ, журнали обліку вантажів, що відвантажені, довіреності, на підставі яких отримувався товар, інші документи, які б свідчили про рух активів реалізованих на ПП «Фірма «Вуглемашкомплект»;
- розрахунки між підприємствами було проведено грошовими коштами через розрахунковий рахунок ТОВ «ТД «Марафон»;
- станом на 31.12.2014 року заборгованість по взаємовідносинам ТОВ «ТД «Марафон» з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» відсутня;
- у бухгалтерському обліку ТОВ «ТД «Марафон» зазначені взаємовідносини були відображені наступним чином: Дт 361 - Кт 70 - 579603,50 грн. - реалізація ТМЦ; Дт 311 - Кт 361 - 579603,50 грн. - отримані грошові кошти;
- до перевірки було надано товарно-транспортні документи та акти надання послуг робіт) на транспортування товару, який нібито реалізовано ПП «Фірма Вуглемашкомплект», отримані від ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_1, не платник ПДВ) на підставі договору №1307/12 від 13.07.2012 року, зокрема, акти наданих послуг №88 від 24.05.2013 року, №111 від 27.06.2013 року, №123 від 03.07.2013 року на загальну суму 3100 грн. та товарно-транспортні накладні від 24.05.2013 року №Р969 та №Р941, від 27.06.2017 року №Р805 та №893, від 03.07.2013 року №Р2915 та №Р2916;
- також в ході перевірки було надано та акти надання послуг на транспортування товару, який нібито реалізовано ПП «Фірма Вуглемашкомплект», отримані від ФОП ОСОБА_7 (код НОМЕР_2, не платник ПДВ, на підставі договору №2 від 03.01.2014 року, саме: №12 від 29.01.2014 року, №26 від 05.02.2014 року, №52 від 31.03.2014 року, №74 від 22.04.2014 року; товарно-транспортні накладні №Р219 від 29.01.2014 року, Р230 від 05.02.2014 року, №Р237 від 31.03.2014 року, №Р233 від 22.04.2014 року;
- отже, встановлено здійснення ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» діяльності спрямованої на здійснення операцій повязаних з наданням податкової вигоди третім особам;
- з огляду на викладене, послуги транспортування товару, який нібито реалізований ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», отримані від ФОП «ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8, не повязані з господарською діяльністю платника податків. В результаті відсутності реалізації товару ТОВ «ТД «Марафон» не має права на віднесення до складу витрат сум по придбаним послугам транспортування;
- згідно первинних документів - бухгалтерських регістрів, реалізація приладдя для будівельних робіт в асортименті, хімічних добавок до будівельних сумішей в асортименті - є реалізацією в адресу невстановлених осіб та повинна відображатись у складі доходу відповідно до підпунктів 135.1, 135.2 статті 135 Податкового Кодексу України;
- таким чином, в порушення підпунктів 135.1, пункту 135.2 статті 135 Податкового Кодексу України ТОВ «ТД «Марафон» занижено суму доходу на загальну суму 669049 грн., в т.ч. у 2013 році на суму 360784 грн., у 2014 році на суму 308265 грн. ( по ТОВ «Деймос ІНВ» та ПП «Фірма «Вуглемашкомплект»);
- у звязку з непідтвердженням господарських операцій з підприємствами ТОВ «Деймос ІНВ», ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» щодо продажу товару, ТОВ «ТД «Марафон» отримано кошти від вищевказаних підприємств поза договірними відносинами на загальну суму 669049 грн.;
- враховуючи вищевикладене, грошові кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок ТОВ «Марафон» від вищевказаних підприємств поза договірними відносинами, вважаються безповоротною фінансовою допомогою, відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, таким чином, в порушення, пунктів 135.1, 135.2, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137 Податкового кодексу України ТОВ «Марафон» занижено суму задекларованого іншого доходу на загальну суму 669049 грн.
Вирок набрав законної сили 20.02.2015 року, згідно вказаного вироку:

- ОСОБА_5, повторно маючи єдиний умисел на фіктивне підприємництво, тобто придбання суб'єкта підприємницької діяльності, у листопаді 2011 року, у денний час, у м. Дніпропетровську, приховуючи свої дійсні наміри набуття права власності і впливу на господарську діяльність такого суб'єкта господарської діяльності з метою прикриття незаконної діяльності такого підприємства, що в подальшому виразилось у здійснені фінансово-господарських операцій, які фактично не проводились, користуючись необізнаністю ОСОБА_6, умовив останню передати йому паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду на її ім'я, що дало йому можливість зареєструвати на її ім'я юридичну особу - ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» (код 23371124);

- реалізуючи свої злочинні наміри, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 ніякої господарської діяльності вести не буде, без мети здійснення законної діяльності такого суб'єкта господарювання ОСОБА_5, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, 09.11.2011 року, у денний час, повторно, з метою придбання даного суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) подав до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, б.95, реєстраційні (статутні) документи про зміну засновника і керівника юридичної особи - ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» (код 23371124);

- 9 листопада 2011року Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради, на підставі наданих ОСОБА_5, документів здійснена державна перереєстрація юридичної особи ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» (код 23371124) за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, 6.75, відомості щодо якої із єдиного державного реєстру направлено до Західно-Донбаської ОДПІ, розташованої за адресою: Дніпропетровська область м.Павлоград, вул.Верстатобудівників, 14а, і таким чином ОСОБА_5 повторно придбав суб'єкт підприємницької діяльності (юридичну особу);

- дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються: - за частиною 2 статті 205 КК України як фіктивне підприємство, тобто придбання субєкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, вчинене повторно; за часиною 1 статті 358 КК України як підроблення офіційних документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, і які звільняють від обов'язків, з метою їх використання як підроблювачем, так і іншою особою; за частиною 3 статті 358 КК України як підроблення офіційних документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, і які звільняють від обов'язків, з метою їх використання як підроблювачем, так і іншою особою, вчиненому повторно; за частиною 4 статті 358 КК України як використання завідомо підроблених документів.

Згідно правовому висновку Верховного Суду України, наведеному у постановах від 26.01.2016 року по справі 21-4781-15, від 12.01.2016 року по справі 21-1318а16, первинні документи, які стали підставою для формування товариством податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та визначених пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу витрат є безпідставними.

Також, у постановах Верховного Суду України від 12 січня 2016 року по справі№21-3706а15, від 1 грудня 2015 року справа №21-3788а15 зазначено, що зазначено, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. У цьому випадку підприємство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомі особи лише оформляли відповідні документи. Номінальний директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені Товариства, немає відомостей щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені Товариства. Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із того, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Таким чином, суд доходить висновку, що в розглянутому спорі ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» придбано як фіктивне підприємство, тобто з метою прикриття незаконної діяльності, а статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Первинні документи від ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» підписано гр. ОСОБА_6, яка заперечує свою участь у проведенні діяльності від імені вказаного товариства та підписанні будь-яких первинних документів, а отже такі первинні документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважною особою звітними документами, які посвідчують факт придбання товару.

Виконуючи вказівку касаційного суду щодо необхідності виокремлення з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення операції по продажу товарів ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» та операцій по перевезенню таких товарів, представником контролюючого органу надано розрахунок, відповідно до якого, в податковому повідомленні-рішення від 21.11.2015 року №000337220:

- разом нараховані суми основного зобовязання в розмірі 509393 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 254696 грн;

- - з них по ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» за 2013 та 2014 року занижено податку на прибуток на суму 579603,60 грн., нараховано суму основного зобовязання в розмірі 107042 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 53521 грн;

- - з них по ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 за 2013 та 2014 року занижено податку на прибуток на суму 7500 грн., нараховано суму основного зобовязання в розмірі 1381 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 690,50 грн;

- разом по ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 за 2013 та 2014 року встановлено заниження податку на прибуток на суму 587103,60 грн., нараховані суми основного зобовязання в розмірі 108423 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 54211,50 грн.;

- інші суми нарахування, відносно яких касаційним судом не встановлено порушень, складають 400970 грн. основного зобовязання та 200485 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Суд, надаючи оцінку нарахуванню сум податку на прибуток по ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» за 2013 та 2014 року, у зв'язку із заниженням податку на прибуток на суму 579603,60 грн., що призвело до нарахування оскаржуваним рішенням основного зобовязання в розмірі 107042 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 53521 грн, зазначає про їх часткову необґрунтованість, з огляду на наступне.

Перевіркою встановлено завищення доходу (ряд.02 Доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування) на загальну суму 483003 грн., в тому числі у 2013 році на суму 226115 грн., та у 2014 році на суму 256888 грн. (а.с.54). Одночасно, перевіркою встановлена реалізація товару в адресу невстановлених осіб на загальну суму 579603,50 грн., у т.ч. ПДВ 96600,50 грн., що призвело до заниження суми валового доходу по рядку 02 Декларації на загальну суму 483003 грн., в тому числі у 2013 році на суму 226115 грн., та у 2014 році на суму 256888 грн.

При цьому, матеріалами справи та планової перевірки не підтверджено оплатну або безоплатну передачу такого товару іншим особам у відповідному податковому періоді, або ліквідацію/втрату/знищення товарів, у зв'язку із чим у суду відсутні підстави підтвердити висновок контролюючого органу про реалізацію товару в адресу невстановлених осіб, оскільки він є припущенням.

Одночасно контролюючим органом правомірно надано оцінку необхідності врахування сум грошових коштів від ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» як кошти, отримані у якості безповоротної фінансової допомоги, які підлягають включенню до складу валового доходу підприємства у повному обсязі, тобто включаючи ПДВ, в розмірі 579603,60 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) фінансова допомога це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. До безповоротної фінансової допомоги відноситься, зокрема, сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів.

Оскільки судом не визнано операції продажу товару ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», та такі операції постачання товару не можуть бути підставою для їх відображення у бухгалтерському та податковому обліку, суд вважає правильною оцінку контролюючого органу отриманих від контрагента грошових коштів сумами фінансової допомоги за відсутні підстав для визнання вказаних сум сумами компенсації за поставлені товари.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України інші доходи включають, зокрема, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді.

Таким чином, є правомірним висновок про необхідність включення платником податків до суми доходів отриманих від ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» в розмірі 579603,50 грн., у тому числі ПДВ 96600,58 грн., що надійшли на розрахунковий рахунок платника податків.

Відповідно до пункту 135.3 статті 135 Податкового кодексу України, у редакцій чинній на час спірних правовідносин, суми, відображені у складі доходів платника податку, не підлягають повторному включенню до складу його доходів.

Оскільки отримання платником податків від ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» на розрахунковий рахунок грошових фактично призвело до збільшення доходу у відповідному податковому періоді на 483002,92 грн. (округлена для обліку сума дорівнює 483003 грн.), що відображено у податковому обліку та податковій звітності, повторне включення таких сум до доходу та повторне збільшення сум доходу призведе до подвійного оподаткування.

У розглянутому випадку зміна кваліфікації операцій не призводить до фактичного подвійного отримання на розрахунковий рахунок грошових коштів платником податку та необхідності подвійного збільшення сум доходу.

Таким чином, включенню до доходу підлягає сума коштів, яка дорівнює сумі податку на додану вартість вказаних операцій, в розмірі 96600,58 грн. (за правилами округлення 96600,60 грн.), з них за 2013 рік в розмірі 45223 грн., за 2014 рік в розмірі 51377,60 грн., що правомірно призвело до донарахування контролюючим органом за ставкою 19% за 2013 рік сум податку на прибуток в розмірі 8592 грн., та за ставкою 18% за 2014 рік сум податку на прибуток в розмірі 9248 грн., разом за основним зобовязанням 17840 грн., та сум фінансових (штрафних) санкцій (штрафів) в розмірі 8920 грн.

Також, суд погоджується із доводами контролюючого органу щодо відсутності підстав для віднесення до валових витрат 7500 грн., сплачених за послуги перевезення товару ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 у 2013 та 2014 роках, у зв'язку із чим правомірно нараховано суму основного зобовязання з податку на прибуток в розмірі 1381 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 690,50 грн., та в цій частині позову суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, є правомірним визначення контролюючим органом сум податку на прибуток за основним зобовязанням в розмірі 19221 грн. (17840 грн. + 1381 грн.), та сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 9610,50 грн. (8920 грн. + 690,50 грн.), у зв'язку із чим заявлена позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2015 року №000337220 підлягає задоволенню в частині визначення до сплати податку на прибуток в розмірі 726018 грн., з них основного зобовязання в розмірі 508012 грн. (= 509393 грн. - 19221 грн.) та сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 254006 грн. (= 254696,50 грн. - 9610,50 грн.).

Відповідно до частини 5 статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Касаційним судом зазначено, що з акту перевірки від 27.11.2015 року, вбачається, що позивачем за наслідками операцій проведених з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» було сформовано не лише податкові зобовязання з ПДВ, але й витрати товариства, а контролюючим органом позивачу за наслідками операцій проведених з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» було збільшено зобовязання саме з податку на прибуток. З метою правильного вирішення даної справи суду необхідно виокремити грошові зобовязання та штрафні (фінансові) санкції донараховані контролюючим органом Товариству за наслідками формування останнім витрат за господарськими операціями проведеними з ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» та надати їм належну правову оцінку з урахуванням наявного вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 року по справі №185/10511/14-к.

Судом встановлено, що від операцій продажу платником податків ПП «Фірма «Вуглемашкомплект» товару, відображено валовий дохід, а валові витрати відображені в частині витрат, повязаних із оплатою послуг перевезення таких товарів, інші витрати від операцій у підприємства відсутні.

У судовому засіданні встановлено, представниками сторін підтверджено, що контролюючим органом не охоплено перевіркою питання визначення витрат платника податків при придбанні товару, який в подальшому був поставлений за наданими документами ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», порушень в цій частині актом перевірки не виявлено, донарахування не здійснені.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктом 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Таким чином, контролюючий орган не встановив та не довів неправомірність формування витрат платником податків від операцій придбання товару, який в подальшому був проданий ПП «Фірма «Вуглемашкомплект», такі порушення не встановлені актом перевірки, та не призвели до донарахувань сум податку на прибуток оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Марафон» до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.11.2015 року №, винесене Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Марафон» податку на прибуток в розмірі 726018 грн., з них за основним платежем 508012 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 254006 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 31 січня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1