Справа № 180/1927/17
Суддя: Хомченко С. І.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/1927/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Хомченко С.І.

за участю секретаря Назаренко А.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області в особі: майора поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовом до Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області в особі: майора поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за-фіксоване не в автоматичному режимі Серія БР № 551959 від 29.10.2017 року, складену інспектором ГРПП Марганецького ВП майором поліції ОСОБА_3 про застосування щодо нього адміністративного стягнення за вчинення право-порушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпПА.

Позовні вимоги мотивує тими обставинами, що постановою Серії БР № 551959 від 29.10.2017 року його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що він, ОСОБА_1, 29.10. 2017 року о 10 год. 50 хв. в м. Марганець по вул. Київській, 143 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA» д.з. АЕ9181АМ здійснив зупинку та стоянку на зупинці транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка громадського транспорту» 5.41, чим порушив п. 15.9є ПДР України.

З оскаржуваною постановою він не згоден та вважає, що вона підлягає скасуванню за наступних підстав.

Так, 29 жовтня 2017 року приблизно о 10 год. 45 хв. Він, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Київській в м. Марганці, а згодом здійснив зупинку на обладнаній стоянці для транспортних засобів по вул. Київська, біля буд. № 143, поряд з агентством «Нерухомості», щоб не утворювати перешкоди транспорту. Через декілька хвилин, після зупинки, до нього підійшов полі-цейський - ОСОБА_2 та повідомив про те, що він зупинив автомобіль в зоні дії до-рожнього знаку «Зупинка громадського транспорту», визначеного нібито Правилами дорожнього руху України на, що він пояснив, що дорожнього знаку «Зупинка громадського транспорту» по вул. Київській він не бачив і дорожнього знаку під такою назвою не знає, а тому правила дорожнього руху не порушував.

Впродовж інспектор ГРПП Марганецького ВП - ОСОБА_2 оглянувши його документи, без будь-яких пояснень, склав відносно нього постанову про скоєння нібито ним адміністративного правопорушення, яку він вважає незаконною та просить її скасувати, оскільки вона складена з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Так в пункті 3 даної постанови, відповідач не зазначив повністю свою посаду та назву правоохоронного органу в якому він працює, а лише вказав « … інспектор ГРПП Марганецького ВП…» .

В пункті 6, інспектором ГРПП Марганецького ВП ОСОБА_2 зазначено но-мерний знак транспортного засобу № НОМЕР_2, який належить іншому, невідомому йому транспортному засобу так, як він керував автомобілем номерний знак якого АЕ 9181 НМ. Отже поліцейський в пунктах 5 і 6 постанови вказав різні номерні знаки транс-портного засобу, тому встановити водій саме якого транспортного засобу порушив Пра-вила дорожнього руху, неможливо.

Крім того в п. 6 поліцейським зазначено, що він, ОСОБА_1 «… здійснив зупинку та стоянку…», а згідно Правил, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року станом на 2017 рік, в Україні зупинка та стоянка не є тотожними за змістом поняттями, це два різні поняття, які за своїм значенням суттєво відрізняються.

Так зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження ( розвантаження) вантажу, а стоянка це припинення руху транспортного руху на час, більший ніж 5 хвилин, з причин неповязаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Отже відповідач, складаючи постанову, так і не визначився, яке саме порушення ПДР було ним скоєно, зупинку чи стоянку.

У вищезазначеному пункті також зазначено, що він, ОСОБА_1, « Здійснив зупинку та стоянку на зупинці громадського транспорту в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка громадського транспорту» - 5.41, чим порушив вимоги п. 15.9 є ПДР України», проте такого дорожнього знаку «Зупинка громадського транспорту» в ПДР України станом на жовтень 2017 року не існує, отже він не міг порушувати те, чого не існує.

В п. 7 оскаржуваної постанови, зазначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу лише цифрами - у розмірі 255, а в якій саме одиниці виміру не вказано.

При складані протоколу, відповідач не надав доказів того, що саме в тому місці, де він зупинився, був встановлений дорожній знак, який входить до переліку дорожніх знаків, передбачених ПДР України. Не зазначені також і свідки, які б могли підтвердити або заперечити факт вчинення ним порушень ПДР, хоча постанова складалася серед білого дня, у людному місці та ще й на одній із головних вулиць м. Марганця. Таким чином поліцейським ОСОБА_2 при складанні постанови про накладення адмініст-ративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення грубо порушені вимог ст. ст. 245, 280, 251 КУпАП.

В ході судового розгляду позивач уточнив свої позовні вимоги. В обґрунтування яких зазначив, що інспектор ГРПП Марганецького ВП ОСОБА_2О при складанні вищевказаної постанови посилався на порушення ним неіснуючого дорожнього знаку - 5.41 «Зупинка громадського транспорту» та вимог п. 15.9 є ПДР України, який перебував у неналежному технічному стані, а саме: не відповідав вимогам «Правил установки дорожніх знаків ДСТУ 4100:2014 , не забезпечував надання інформації, яку він повинен передавати до учасників руху, для яких він і призначений, крім того дорожній знак був повністю зіпсований чорною фарбою, що не уможливлює сприйняття інформації, яку він повинен передати учасникам дорожнього руху. Неіснуючий дорожній знак 5.41 також не забезпечує його видимість з відстані не менш як за 100 м., оскільки перед ним встановлений великих розмірів рекламний щит магазину «АТБ» та ще більший білборд, розміром 2х4 м., із зображенням продукції магазину «VARUS». Отже він, як позивач, не мав можливості сприйняти інформацію, яку передавав непередбачений ПДР дорожній знак 5.41. Поряд з цим, відповідно до постанов КМУ № 162 від 04.06.2014; № 490 від 17.09.2014 р.; № 869 від 21.10.2015 р.; № 641 від 14.06.2016 р.; № 790 від 09.11.2016 р.; № 161 від 22.03.2017 р., станом на 29.10. 2017 року, вищезазначеного дорожнього знаку в Правилах Дорожнього Руху України не існує, а відтак він ПДР України не порушував і адміністративного правопорушення не скоював. При складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відповідач на його заперечення належним чином не відреагував, він одночасно розглянув адміністративну справу і виніс постанову на вулиці, в місці зупинки автомобіля. Крім того останній незаконно та безпідставно позбавив його права на правову допомогу. Поліцейський ОСОБА_2 був зобовязаний розглянути дану адміністративну справу не за місцем здійснення правопорушення, а за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд таких справ. Просив суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія БР № 551959 від 29.10.2017 року, складену інспектором ГРПП Марганецького ВП майором поліції ОСОБА_2 про застосування до нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпПА.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, майор поліції ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що під час розгляду адмі-ністративного правопорушення від позивача жодних клопотань не надходило, отже ним не було позбавлено позивача прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що наприкінці жовтня місяця 2017 року він знаходився в магазині (район міста «Ворошилівка») біля аптеки, в якому купував продукти і побачив, як автомобіль «VOLKSWAGEN» темного кольору стояв прямо на автобусній зупинці, перед дорожнім знаком. Коли підїхали працівники поліції, водій автомобіля відїхав метрів на 15, він зїхав в напрямку навп-роти магазину «Оптика». Після чого до нього підійшов поліцейський. Автомобіль стояв там приблизно біля 4-х хвилин.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали адмініст-ративної справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є спра-ведливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інте-реси, і просити про їх захист

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи міс-цевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП суд зобоязаний повно та всебічно зясувати усі обставини справи, зокрема чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії БР № 551959 від 29 жовтня 2017 року, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відпові-дальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1, 29.10. 2017 року о 10 год. 50 хв. в м. Марганець по вул. Київській, 143, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA» д.з. АЕ9181АМ здійснив зупинку та стоянку на зупинці транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка громадського транспорту» 5.41, чим порушив п. 15.9є ПДР України.

ОСОБА_1, не визнавши факту порушення ним зазначених у постанові Правил дорожнього руху та вважаючи неправомірним притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся до суду з позовом про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 551959 від 20.10.2017 року незаконною та про скасування такої.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, а саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопору-шення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для пра-вильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відпові-дальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеоза-пису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративними правопорушеннями відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП визнаються перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався пра-вопорушник, чи встановлених останнім доводів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирі-шення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відпо-відальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопо-рушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'як-шують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії БР № 551959 від 29.10.2017 року та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 інспектором ГРПП Марганецького ВП майором поліції ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КупАП за порушення п. 15.9 є ПДР України, позначеного дорожнім знаком 5.41 «Зупинка громадського транспорту»

Відповідно до постанови КМУ № 162 від 04.06.2014; № 490 від 17.09.2014 р.; № 869 від 21.10.2015 р.; № 641 від 14.06.2016 р.; № 790 від 09.11.2016 р.; № 161 від 22.03.2017 р., станом на 29.10. 2017 року в Правилах дорожнього руху України не передбачено дорож-нього знаку 5.41 «Зупинка громадського транспорту», мається лише дорожній знак 5.41.1, який позначає початок посадкового майданчика автобуса. та вимоги п. 15.9 ПДР ( е) зупинка на посадковому майданчику. Отже, дорожнього знаку, як 5.41 «Зупинка громадського транспорту» та вимог п. 15.9(є) щодо порушень правил зупинки в Правилах Дорожнього Руху України не існує. Таким чином відповідачем притягнено позивача до адміністративної відповідальності за порушення неіснуючого дорожнього знаку 5.41 «Зупинка громадського транспорту» та вимог п. 15.9 (є) ПДР України, що не є вірними в даному випадку.

Зважаючи на викладе, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено пра-вомірності свого рішення в частині винесення постанови про притягнення до адміністра-тивної відповідальності ОСОБА_1 по ч 1 ст. 122 КУпА.

Таким чином, постанова, винесена відповідачем 29.10.2017 року серії БР № 551959 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. не відповідає вимогам законодавства, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2,5,6,7,9,77,229,241-246,250,286 КАС України, ст. ст. 9, 245, 284, КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне право-порушення від 29 жовтня 2017 року, Серія БР № 551959, яка складена інспектором Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: С. І. Хомченко