Справа № 804/6184/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 р. Справа № 804/6184/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняКарімовій Ю.Р.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_3 Пухлій В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.07.2017р., -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2017р. ОСОБА_5 звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та просить податкове повідомлення-рішення № від 05.07.2017р. винесене ГУ ДФС у Дніпропетровській області скасувати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року за результатами якої був складений акт від 05.07.2017р. за №7050/04-36-13-02/НОМЕР_1 за висновками якого було встановлено несвоєчасність погашення позивачем узгоджених сум податкових зобов'язань з єдиного податку за три квартали 2014 року по строку сплати 19.11.2014р. у сумі 107500,61 грн., а саме: зазначена сума грошового зобов'язання з граничним терміном сплати 19.11.2014р. була сплачена лише 28.11.2014р. На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем було прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення за яким позивачеві за наведене вище порушення було нараховано штраф у розмірі 10% у сумі 10750,06 грн. Позивач вважає вказане вище податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року позивачем було фактично сплачено у передбачений Податковим кодексом України строк - 07.11.2014р. платіжним дорученням № 43 від 07.11.2014р., а висновки акту перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, так як за податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця № від 30.10.2014р. було задекларовано податкове зобов'язання з єдиного податку за звітний період у розмірі 107500,61 грн. та 07.11.2014р. платіжним дорученням № 43 від 07.11.2014р. дане податкове зобов'язання було сплачено, а отже оспорюване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях на позов просив у задоволенні позову відмовити повністю посилаючись на те, що платником до ДПІ подано податкову декларацію платника єдиного податку за три квартали 2014 року від 30.10.2014р. № згідно якої задекларовано до сплати в бюджет суму єдиного податку в розмірі 107500,61 грн., згідно облікової картки платника податку, визначене грошове зобов'язання сплачено позивачем самостійно 28.11.2014р. За результатами перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року був складений акт №7050/04-36-13-02/НОМЕР_1 від 05.07.2017р. відповідно до якого встановлено порушення позивачем п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме: грошове зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року по строку сплати 19.11.2014р. не сплачено у встановлений термін. Тобто, з 20.11.2014р. почав обліковуватися податковий борг у розмірі 107500,61 грн., погашення якого, згідно облікової картки платника податку, відбулося 28.11.2014р. На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем було винесено податкове повідомлення -рішення № від 05.07.2017р., яким позивачу визначено штраф у розмірі 10% в сумі 10750,06 грн. Щодо доданої до позову електронної копії платіжного доручення №43 від 07.11.2014р. зазначає, що дане платіжне доручення не відповідає вимогам пункту 3 глави 2 розділу І Постанови Національного банку України «Про затвердження інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті» від 16.08.2006р. За наведеного, представник відповідача вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення відповідає положенням чинного законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_5 зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1, перебуває на обліку в Криворізькій північній об'єднаній ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується відомостями, наведеними в акті перевірки від 05.07.2017р., та не оспорюється сторонами (а.с. 10-11).

05.07.2017р. посадовими особами контролюючого органу була проведена камеральна перевірка позивача з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року за результатами якої було складено акт №7050/04-36-13-02/НОМЕР_1 за висновками якого встановлені порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання з єдиного податку по строку сплати 19.11.2014р. у сумі 107500,61 грн., а саме: зазначена сума грошового зобов'язання з граничним терміном сплати 19.11.2014р. була фактично сплачена платіжним дорученням №1 лише 28.11.2014р. (а.с. 10-11, 52).

На підставі вищевказаного акту, контролюючим органом 05.07.2017р. було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № за яким на підставі ст. 126 ПК України за порушення строків сплати грошового зобов'язання з єдиного податку за затримку на 9 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 107500,61 грн. на позивача накладено штраф у розмірі 10% у сумі 10750,06 грн., що підтверджується копією відповідного податкового повідомлення-рішення (а.с. 13).

Позивач оспорює вищевказане податкове повідомлення-рішення та просить його скасувати посилаючись на те, що позивачем не було допущено порушень, що зазначені в акті перевірки, грошове зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року позивачем було фактично сплачено у передбачений ПК строк платіжним дорученням №43 від 07.11.2014р., а висновки податкового органу про те, що позивачем фактично сплачено грошове зобов'язання лише 28.11.2014р. платіжним дорученням №1 від 28.11.2014р. є хибними та необґрунтованими, оскільки вказане грошове зобов'язання сплачено позивачем 07.11.2014р.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої-шостої груп є календарний квартал.

Пунктом 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

У відповідності до вимог п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал, при цьому, на платника податку, який не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених Податковим Кодексом України, накладається штраф у розмірах, зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено із матеріалів справи, 30.10.2014р. позивачем була подана до контролюючого органу податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за три квартали 2014 року за №, у якій позивачем було визначено до сплати податкове зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року у рядку 29 декларації у розмірі 107500,61 грн., що підтверджується змістом вказаної декларації (а.с. 6-8).

Зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року у розмірі 107500,61 грн. позивачем сплачено 07.11.2014 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №43 від 07.11.2014р. та змістом виписки по особовому рахунку за період з 04.12.2013р. по 13.03.2015р. (а.с.24, 27-48).

За викладеного та з аналізу вказаних документів, зокрема платіжного доручення та змістом виписки по особовому рахунку за період з 04.12.2013р. по 13.03.2015р., які наведені вище та свідчать про сплату позивачем єдиного податку за три квартали 2014 року, можна дійти висновку, що грошове зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року визначене позивачем у податковій декларації від 30.10.2014р. було сплачено позивачем 07.11.2014р., тобто у строки, встановлені Податковим кодексом України, що підтверджується платіжним дорученням №43 від 07.11.2014р. та змістом виписки по особовому рахунку за період з 04.12.2013р. по 13.03.2015р. (а.с.24, 27-48).

За таких обставин, висновки контролюючого органу про порушення позивачем термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання з єдиного податку по строку сплати 19.11.2014р. у сумі 107500,61 грн., які відображені в акті перевірки від 05.07.2017р., є необґрунтованими та такими, що суперечать наданим та дослідженим судом документам.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача у ході судового розгляду справи не було надано жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про правомірність та обґрунтованість оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням встановлених обставин у справі та наданих позивачем та досліджених судом доказів, які не спростовані відповідачем.

Також представник відповідача не зміг пояснити суду і розбіжностей в акті перевірки щодо суми, яка несвоєчасно сплачена (112948,22 грн.) і доданого розрахунку на іншу суму - 107500,61 грн. (а.с.10-12).

Є безпідставними і доводи представника відповідача про те, що з 20.11.2014р. почав обліковуватися податковий борг у розмірі 107500,61 грн. погашення якого відбулося 28.11.2014р. платіжним дорученням №1 від 28.11.2014р., з огляду на те, що вказані доводи спростовуються наданими позивачем доказами про сплату грошового зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2014 року у сумі 107500,61 грн. 07.11.2014р. та наведені представником відповідача доводи у цій частині жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

Також судом критично оцінюються посилання представника відповідача на те, що платіжне доручення №43 від 07.11.2014р. не є належним доказом своєчасності сплати позивачем податкового зобов'язання, у зв'язку з його невідповідністю вимогам пункту 3 глави 2 розділу І Постанови Національного банку України «Про затвердження інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті» від 16.08.2006р., оскільки такі посилання спростовуються наданою суду випискою по особовому рахунку банку АТ Банк «Фінанси та Кредит» про проведення банком банківської операції по перерахунку коштів саме 07.11.2017р. єдиного податку у сумі 107500,61 грн., що спростовує доводи відповідача про невідповідність даного платіжного доручення №43 від 07.11.2017р. вищенаведеним вимогам Постанови Національного банку України, бо у такому б разі вказане платіжне доручення не було б прийнято банком до виконання.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Приймаючи до уваги викладене, перевіривши згідно до вимог ч.3 ст.2 вищевказаного Кодексу дії відповідача з прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку, що відповідачем прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення від 05.07.2017р. не у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому зазначене вище податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

За викладеного, даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №43981 від 21.09.2017р. у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.07.2017р. - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № від 05.07.2017р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) на користь ОСОБА_5 (50076, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений - 06.11.2017р.

Суддя С.О. Конєва