Справа № 826/22976/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Технохімреагент” (надалі – позивач/ТОВ “Технохімреагент”) до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (надалі – відповідач/Комісія), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення про повернення сум у строки, встановлені п.5 ст.24 Закону України “Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту”;

- зобов’язати відповідача прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду заяви позивача щодо повернення сум та надати (надіслати) примірник такого рішення позивачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не прийнято рішення щодо повернення сплаченого антидемпінгового мита, відтак допущено протиправну бездіяльність, що порушує законні права інтереси позивача. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечив, виклавши свою позицію у письмових запереченнях. Так, відповідач зазначає, що оскільки комісією не приймалось рішення, що величину демпінгової маржі, на підставі якої розраховувалась ставка мита, було знижено до нуля або до рівня, нижчого за величину попередньо розрахованої демпінгової маржі, у відповідача відсутній обов’язок щодо повернення зазначених коштів . Враховуючи вищезазначене, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні, судом на підставі положень частини 4 статті 122 КАС України (в редакції від 18.05.2017р.) ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 24.04.2013 р. Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі було прийнято рішення №АД-291/2013/4423-06 про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну лимонної кислоти (моногідрат) походженням з Китайської Народної Республіки.

Двічі на підставі вищезазначеного рішення ТОВ “Технохімреагент” сплачувало антидемпінгове мито.

Водночас, відповідно до пояснень позивача, 27.09.2013 р. останнім, у відповідності до положень ст.24 Закону України Закону України “Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту”, подано до Міністерства доходів і зборів України заяву №1009/28-13 про повернення сплачених сум антидемпінгового мита.

Листом від 23.10.2013 року №1550/5/99-99-24-02-07-16 Міністерство доходів і зборів України надіслало зазначену заяву до Міністерства економічного розвитку, а її копії – Комісії та Мінфіну.

Позивач вважає, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, що виразилась у не розгляді поданої заяви, а тому останній звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Так, ч.1 ст.24 Закону України “Про захист національного товаровиробника від демпінгованого імпорту” імпортер може вимагати повернення сплачених сум антидемпінгового мита, якщо ним доведено та Комісією прийнято відповідне рішення про те, що величину демпінгової маржі, на підставі якої розраховувалася ставка цього мита, було знижено до нуля або до рівня, нижчого за величину попередньо розрахованої демпінгової маржі, на підставі якої справлялося антидемпінгове мито.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України “Про захист національного товаровиробника від демпінгованого імпорту” для повернення сплачених сум антидемпінгового мита імпортер подає відповідну заяву до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У цій заяві повинна міститися інформація про митні органи, які здійснювали митне оформлення товарів, що обкладалися антидемпінговим митом. До заяви додаються документи, які підтверджують ввезення в країну імпорту товарів, їх митне оформлення та сплату антидемпінгового мита протягом шести місяців від дати прийняття Комісією рішення про справляння остаточного

антидемпінгового мита, або від дати, коли було прийнято остаточне рішення про справляння сум, що гарантують сплату попереднього антидемпінгового мита. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику терміново надсилає Міністерству оригінали зазначеної заяви та доданих до неї

документів, а їх копії - Комісії та Міністерству фінансів України.

Згідно ч.4 ст.24 Закону України “Про захист національного товаровиробника від демпінгованого імпорту” визначено, що комісія за поданням Міністерства розглядає зазначену заяву разом з висновками центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику і Міністерства фінансів України та приймає рішення щодо її доцільності та обсягу задоволення. За результатами такого розгляду Комісія приймає відповідне рішення. При цьому Комісія може прийняти рішення про порушення проміжного перегляду антидемпінгових заходів. Інформація та висновки, які випливають з цього перегляду і встановлені згідно з правилами, що застосовуються при такому перегляді, використовуються Комісією з метою визначення обґрунтованості та обсягу повернення сплачених сум антидемпінгового мита.

Відповідно до ч.5 ст.24 Закону України “Про захист національного товаровиробника від демпінгованого імпорту” рішення про повернення сум, сплачених понад фактично встановлену величину демпінгової маржі, приймається Комісією, як правило, протягом дванадцяти місяців, але не пізніше ніж через вісімнадцять місяців від дати подання імпортером товару, щодо імпорту якого застосовуються антидемпінгові заходи, заяви про повернення сплачених сум антидемпінгового мита. Повернення цих сум здійснюється Міністерством фінансів України протягом 90 днів від дати прийняття Комісією відповідного рішення.

Частиною 3 статті 5 Закону встановлено, що формою роботи Комісії є засідання.

Згідно з частиною 6 статті 24 Закону на засіданнях Комісії приймаються рішення:

1) про порушення антидемпінгового розслідування;

2) про позитивні або негативні висновки стосовно наявності демпінгу та методи, що дають можливість визначити демпінгову маржу;

3) про позитивні або негативні висновки щодо наявності шкоди та її розмір;

4) щодо визначення причинно-наслідкового зв'язку між демпінговим імпортом та шкодою;

5) про застосування антидемпінгових заходів;

6) з інших питань в межах повноважень, передбачених цим Законом.

Отже, розгляд Заяви відбувається на підставі подання Мінекономрозвитку, на засіданні Комісії, за результатами якого Комісія приймає рішення.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 24 Закону Міністерство відхиляє зазначену заяву, якщо експортером або виробником не будуть подані докази, про які зазначається у цій нормі, протягом 30 днів від дати одержання Міністерством цієї заяви.

Таким чином, заява не обов'язково надається на розгляд Комісії, а тільки у випадку, якщо вона не була відхилена Мінекономрозвитку з підстав, визначених частиною 3 статті 24 Закону.

Якщо на розгляд Комісії не було внесено подання Мінекономрозвитку разом з висновками центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і Міністерства фінансів України, то Комісія не розглядає Заяву, а строк, передбачений частиною 5 статті 24 Закону, не настає.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що Комісія розглядає подану заяву виключно на підставі подання Мінекономрозвитку. Так, з поданих сторонами документів, судом встановлено, що Мінекономрозвитку не виносило подання щодо розгляду заяви ТОВ «Технохімреагент» щодо повернення сплачених коштів, відтак у Комісії відсутні підстави для розгляду зазначеної заяви.

Враховуючи зазначені обставини Комісією не допущено протиправної бездіяльності при розгляді Заяви Товариства. Інших вимог, щодо визнавання протиправною бездіяльності Міністерства економічного розвитку позивачем в рамках даної справи заявлено не було.

Крім того, з урахуванням наведених вище доводів в їх сукупності, суд також вважає необґрунтованими і похідні від наведених вимоги ТОВ «Технохімреагент» про зобов’язання відповідача вчинити дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 244-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» – відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.А. Качур