Справа № 817/1517/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Борискін С.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" січня 2018 р. Справа № 817/1517/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

позивача та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУНП в Рівненській області), в якому з урахуванням заяв про зміну предмету та зменшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача при прийнятті наказу від 25.05.2017 №113 о/с про звільнення з служби в поліції майора поліції ОСОБА_3, у частині невиплати йому при звільненні зі служби в поліції одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в порядку встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в порядку встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати йому одноразової грошової допомоги з 25.05.2017 по день фактичного розрахунку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що тим, що в день звільнення відповідачем не проведений повний розрахунок з позивачем. А саме, позивач вважає, що відповідачем протиправно не виплачено йому одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в порядку встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Посилався на те, що зазначена допомога є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, а в розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці" є компенсаційними виплатами, що охоплюється поняттям "заробітна плата". На переконання позивача, відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України. Також зазначив, що іншим працівникам поліції, які звільнилися за власним бажанням та мали вислугу 10 років і більше така одноразова допомога виплачувалася.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд першої інстанції визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_3 при звільненні зі служби в поліції одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в порядку встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Стягнув з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 21450 (двадцять одна тисяча чотириста п'ятдесят ) грн.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати в цій частині судове рішення, прийнявши нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи. колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судами, наказом УМВС України в Рівненській області від 19.07.2001 №454 ОСОБА_3 01.09.2001 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 №360 о/с, згідно з п.9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580) та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивач був звільнений з органів внутрішніх справ у запас за п.64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в іншу установу).

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 07.11.2015 №19 о/с, відповідно до п.п.9,12 розділу ХІ Закону №580 позивач із 07.11.2015 був прийнятий на службу до Національної поліції, як особа, що прибула з Міністерства внутрішніх справ безстроково, з присвоєнням відповідного спеціального звання поліцейського, в порядку переатестації та з установленням посадового окладу згідно штатного розпису.

Такі обставини підтверджуються записами в трудовій книжці позивача та не заперечуються сторонами (а.с.18).

Відповідно до наказу ГУ НП в Рівненській області від 25.05.2017 за № 113 о/с, позивач, на підставі рапорту, був звільнений зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за п. 7 (за власним бажанням), із виплатою компенсації за 13 календарних днів пропорційно відпрацьованому часу у 2017 році. При звільненні з Національної поліції позивачу було обраховано вислугу років у календарному обчисленні - 15 років 08 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні - 21 рік 07 місяців 24 дні (а.с.19).

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем не була проведена у день звільнення ОСОБА_3

Наказом відповідача від 30.10.2017 №242 о/с було внесено зміни до наказу від 25.05.2017 №113 о/с та доповнено його в частині вислуги років на день звільнення позивача. Зокрема, на підставі ч.2 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, визначено, що вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги становить 15 років 08 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні - 21 рік 07 місяців 24 дні (а.с.141).

Згідно листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Рівненській області від 09.11.2017 №1456/29/03-2017 ОСОБА_3 було нарахована вихідна одноразова грошова допомога при звільненні відповідно до наказу від 30.10.2017 №242 о/с в сумі 21450,00 грн. (а.с.154).

На день постановлення судом першої інстанції рішення у справі вказана допомога позивачу не виплачена. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції в повному обсязі виплати не проведено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"від 09 квітня 1992 року № 2265-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за ним Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 № 393 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Разом з тим, у п. б ст. 1 з позначкою 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" прямо зазначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби: особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України поліцейські, при цьому жодного твердження чи обмеження щодо віку законодавцем не встановлено, як і не встановлено обов'язкової умови набуття особою права на пенсію, що як наслідок передбачає саму процедуру призначення пенсії.

Крім того, відповідно до п. 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" за № 900 від 23.12.2015 - п. 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами такого змісту: право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закон України "Про міліцію" зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закон України "Про Національну поліцію".

З урахуванням вказаних норм Закону та з огляду на те, що сума одноразової грошової допомоги у розмірі 21450,00 грн. не оспорюється, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів, задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_3 при звільненні зі служби в поліції одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення та стягнення на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні у вказаному розмірі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, суд першої інстанції виходив з того, що вказана одноразова грошова допомога не є додатковим видом грошового забезпечення, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема поліцейських.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988, постановою КМУ від 17.07.1992 №393.

Зазначені норми є нормами спеціального законодавства і підлягають до застосування при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів поліції та у випадку виникнення спорів з цього приводу.

Пунктом 2 частини другої постанови Пленуму Верхового Суду України "Про практику застосування судами законодавства про працю" від 24.12.1999 №13 визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

Але, при цьому, суд зазначає, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Разом з тим, в силу приписів пункту 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За змістом пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Судом першої інстанції не було враховано також того, що відповідно до п.3 Закону України «Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» №900 від 23.12.2015 - пункт 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами такого змісту: «Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Також, слід зазначити, що стягнення з відповідача одноразової допомоги у разі звільнення, за змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці» є компенсаційними витратами, та охоплюються поняттям «заробітна плата». Зокрема ст.2 вказаного Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні є складовою додаткового грошового забезпечення.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду України, викладені у постанові від 12.09.2017 року у справі №812/6733/13-а, колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказані висновки стосуються інших правовідносин.

Щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію»; порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Проте, у зазначених нормативних актах відсутні норми, що регулювали б питання (порядок) виплати поліцейському середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Лише в пункті 1.18 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. №499, (яка була чинною до 31.10.2016 року, зазначено, що у разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

У пункті 24 Положення №114 встановлено право особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ на отримання грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у випадку незаконного звільнення.

Однак, норми спеціального законодавства не регулюють питання виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Оскільки нормами Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», які є спеціальними щодо спірних правовідносин, не врегульовано питання щодо порядку виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то застосуванню підлягають норми трудового законодавства, тобто норми Кодексу законів про працю України.

Так, згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, виходячи з наведених вимог закону, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов'язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

З урахуванням того, що позивача було звільнено зі служби 25.05.2017 року, на день постановлення судом апеляційної інстанції рішення у справі відповідач повного розрахунку з позивачем не провів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню по день постановлення рішення у справі 24.01.2017 року (за 244 дні затримки розрахунку).

З довідки про доходи позивача (а.с.155) вбачається, що за два місяці служби перед звільненням грошове забезпечення ОСОБА_3 складає: 11440 грн. (березень 2017 року - 5720грн., квітень 2017 року - 5720грн.). Оплата праці поліцейського проводиться за відпрацьовані календарні дні: 30 днів у березні, 31 - у квітні 2017 року, всього - 61 календарний день). Відтак, середньоденний заробіток позивача становить: 11440грн. : 61 календарний день =187грн.54 коп.

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку позивача становить: 45759грн.76 коп. (244 дні *187грн.54коп.), яка підлягає до стягнення з Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Відповідно до частини другої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема неправильне тлумачення закону може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2017 р. скасувати в частині відмови в задоволенні позову.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області (, м. Рівне, вул. Хвильового, 2 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25.05.2017 по 24.01.2018 року в сумі 45759,76 грн (сорок п'ять тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять грн 76 коп).

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "29" січня 2018 р.