Справа № 621/2710/17
Суддя: Шахова В. В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №621/2710/17
Рішення

іменем України

24 січня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

24.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації (далі - УСЗН Зміївської РДА) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації з вих. № 01-41Р-838 від 22.09.2017 року у листі за підписом начальника Управління Повідерної С.В. про те, що відповідно до пункту 1 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», таким чином і особи, які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» з 07.11.2015 року втратили право на пільги, а я виключений з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги; 3обов'язати відповідача внести ОСОБА_1 до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, а саме на 50-процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 17.06.2010 року він пішов на пенсію з органів внутрішніх справ України за хворобою. Згідно Закону України «Про міліцію», введеного в дію Постановою Верховної Ради України від 25.12.1990 року № 583-XII, та змін до нього від 19.06.1992 року, позивач та члени його сім'ї мають право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. До 07.11.2015 року 50% знижку ОСОБА_1 отримував. З 07.11.2015 року встановлену законом пільгу на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, перестав отримувати з невідомих йому причин. 23.12.2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», згідно п. 15 розділу 11 якого у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про національну поліцію» вказано, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їх сімей, зберігаються пільги, компенсація і гарантії, передбачені цим законом для колишніх поліцейських, членів їх сімей. 05.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації із заявою щодо повідомлення підстав відміни пільг. 22.09.2017 року на адресу позивача надійшла письмова відповідь Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації з вих. № 01-41Р-838 від 22.09.2017 року за підписом начальника управління Повідерної С.В., де повідомлено, що відповідно до пункту 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», таким чином особи, які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» з 07.11.2015 року втратили право на пільги. Тобто, на думку позивача останній незаконно виключений з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. ОСОБА_1 вважає, що дії Управління соціального захисту населення Змїївської районної державної адміністрації щодо виключення його з вказаного Реєстру є протиправними, відповідач повинен внести його до вказаного Реєстру.

Відповідно до п. 10 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 на задоволенні адміністративного позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Також зазначив, що посилання відповідача на наявність протиріч між Законом України «Про міліцію» та Законом України «Про Національну поліцію» не відповідають дійсності. 23.12.2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», згідно п. 15 розділу 11 якого у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їх сімей, зберігаються пільги, компенсація і гарантії, передбачені цим законом для колишніх поліцейських, членів їх сімей. Позбавлення певних категорій громадян пільг та компенсацій означає не лише суттєве обмеження прав особи, звуження їх змісту та обсягу, а й дискримінацію непрацездатних, приниження людини, зневажання її честі й гідності, повагу до яких закріплено на конституційному рівні. Аналіз положень Конституції України з урахуванням ретроспективного правового регулювання відносин у сфері соціального захисту громадян та системного і логічного з'ясування змісту цих норм дає підстави для висновку, що безпосередньому забезпеченню і судовому захисту підлягають законодавчо закріплені права громадян, зокрема й ті, які встановлюють певні соціальні пільги. Відшкодування витрат, пов'язаних із наданням пільг працівникам міліції, звільнених за віком, хворобою або вислугою років, має здійснюватися без обмежень норм споживання. Крім того, ОСОБА_1 посилався на практику Європейського суду з прав людини - рішення від 06.09.1978 року «Клас та інші проти Німеччини» із принципу верховенства права випливає зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинно забезпечувати судова влада як найкращим чином який забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Представник Управління соціального захисту населення Змїївської районної державної адміністрації Москалець О.О. у судове засідання не з'явилася, до суду було надано письмові заперечення проти позову ОСОБА_1, в яких зазначено, що з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», у зв'язку з чим звільнені зі служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції втратили право на пільги з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим і третім такого змісту: «За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб», а Законом України «Про Національну поліцію» не передбачені пільги на оплату житлово-комунальних послуг. У відповідності з вимогами Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 року Управління соціального захисту населення організовує збирання, систематизацію та зберігання інформації про пільговиків та веде їх облік. ОСОБА_1 перебував на персоніфікованому обліку в базі Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків Зміївського району за пільговою категорією «міліціонер на пенсії» та до 07.11.2015 року мав право користуватись 50% знижкою плати за користування житлово-комунальними послугами у межах середніх норм споживання. Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року. Відповідно до ч. ч. 4-7 ст. 22 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством; працівники міліції, які живуть і працюють у сільській місцевості та в селищах міського типу, і члени їх сімей, які проживають з ними, забезпечуються безплатно житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами, а також користуються іншими пільгами, передбаченими законодавством; за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом; пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 05.09.2017 року звернувся до Управління соціального захисту населення із заявою щодо повідомлення йому підстав відміни пільг. Управлінням була надана відповідь від 22.09.2017 року про те, що відповідно до пункту 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», таким чином особи, які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» з 07.11.2015 року втратили право на пільги.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті з мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України «Про Національну поліцію», то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону, яким не передбачено пільги по оплаті житлово-комунальних послуг. Таким чином, Управління соціального захисту населення мало всі підстави для припинення дії пільг ОСОБА_1 На підставі викладеного, представник відповідача просила відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд, повно і всебічно з'ясував обставини в адміністративній справі, дослідивши та оцінивши надані докази, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ. На даний час є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача № НОМЕР_1 (а.с. 8).

ОСОБА_1 був звільнений зі штату органів внутрішніх справ за хворобою - копія Свідоцтва про хворобу від 13.05.2010 року № 344 (а.с. 10-12).

З копії Довідки від 06.07.2010 року № 10031748 вбачається, що пенсіонер МВС ОСОБА_1 та члени його сім'ї мають право з 17.06.2010 року і довічно відповідно до Закону України «Про міліцію» на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Зміївської РДА із заявою, в якій просив повідомити йому підстави відміни пільг по оплаті житлово-комунальних послуг та інших пільг, наданих йому довічно відповідно до Закону України «Про міліцію» (а.с. 33).

На заяву ОСОБА_1 22.09.2017 року відповідачем було надано відповідь за вих. № 01-41/Р-838, з якої вбачається, що відповідно до п.п. 1, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію». Таким чином, особи, які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію», а саме: звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебувають на їх утриманні, з 07.11.2015 року втратили право на пільги. Позивачу також було роз'яснено, що, якщо він має статус ветерана військової служби, він має право надати до Управління відповідне посвідчення для внесення змін до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (а.с. 13, 34).

Оскільки ОСОБА_1 не згоден з даними діями відповідача він звернувся до суду.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року, та з 07.11.2015 року Законом України «Про національну поліцію».

Згідно з частинами першою та другою статті 22 Закону України «Про міліцію» держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію», в редакції, чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надавалась 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України «Про міліцію» за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року в статті 22 Закону України «Про міліцію» частини шосту та сьому викладено у такій редакції: "За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року внесені зміни в Закон України «Про міліцію» і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону від 28.12.2014 року Кабінетом Міністрів України 04.06.2015 року прийнято постанову № 389, яка набрала чинності 01.07.2015 року та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно пункту 2 цього Порядку, дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію».

Таким чином, у період з часу призначення позивачу пільги та до 01.07.2015 року чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України «Про міліцію» на отримання 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався. З набранням чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про міліцію», за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено. Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 року № 36 до пункту 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї було внесено зміни та слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

З 07.11.2015 року у зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо.

Згідно абзаців 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, наведеною нормою прямо закріплено застереження щодо можливості збереження за пенсіонерами МВС та членів їхніх сімей лише тих пільг, які наразі передбачені Законом України «Про Національну поліцію» для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Суд зазначає, що Закон України «Про Національну поліцію» не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Доводи позивача про неприпустимість звуження змісту і обсягу існуючих прав і свобод, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України «Про Національну поліцію», то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

З цього приводу, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у відповідача відсутні правові підстави для надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», а тому позовні вимоги є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач, зупиняючи застосування пільги ОСОБА_1, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50 % знижки на оплату житлово-комунальних послуг, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством.

Крім того, суд не приймає до уваги надані позивачем копії листів ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій», ПП «Транс-Сервіс» щодо розгляду його звернень з приводу пільгового проїзду, оскільки предметом даного адміністративного позову є оскарження дій УСЗН Зміївської РДА щодо виключення ОСОБА_1 з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги і не стосується пільг позивача щодо проїзду.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Керуючись Законом України «Про міліції», Законом України «Про національну поліцію», Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», практикою Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях «Великода проти України» від 03.06.2014 року, «Ейрі проти Ірландії» від 09.10.199 року, «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року, ст. ст. 2, 12, 13, 73-77, 90, 139, 143, 205, 229, 241-244 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області з дня складання повного тексту судового рішення або в порядку ч.2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складений 29.01.2018 року.

Головуючий: