Справа № 823/1220/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1220/17 Головуючий у І інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року (повний текст виготовлено 06 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

08 серпня 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області форми «Р» від 25 квітня 2017 року №, № та №.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 2116072,00 грн. та за штрафними санкціями 529018,00 грн., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 2004406,36 грн. та за штрафними санкціями 501101,59 грн., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за основним платежем 157105,58 грн. та за штрафними санкціями 39276,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в ході перевірки позивача було встановлено надання ним транспортно-експедиційних послуг контрагентам-постачальникам, вид господарської діяльності яких не пов'язаний з наданням транспортних послуг; до суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість не враховані податкові накладні на продаж послуг та кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача за надані послуги на загальну суму 6610,00 грн., позивач не нарахував податкове зобов'язання з податку на додану вартість по послугах транспортного експедирування в межах виконання договорів міжнародного перевезення вантажів в сумі 21301,00 грн., неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 9018,50 грн. по взаємовідносинам з рядом підприємств.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, та зазначає, що додатковими видами діяльності контрагентів позивача є «Вантажний автомобільний транспорт» чи «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту», а господарські операції позивача з контрагентами дійсно відбувались та мали наслідком реальні зміни майнового стану платника податків, по контрагентам ТОВ «Васт-Транс» та ТОВ «Акіл Трейд» послуги на загальну суму податку на додану вартість 6610,00 грн. позивачем не надавались, а отримувались, відповідачем не доведено наявність у діях позивача порушень податкового законодавства, доказів таких порушень податковим органом ні в акті перевірки, ні в апеляційній скарзі не наведено.

В судовому засіданні 18 грудня 2017 року оголошена перерва до 23 січня 2018 року для надання додаткових доказів по справі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем подано заяву про часткову відмову від позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року № на суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 30319,50 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року заяву позивача про часткову відмову від позову задоволено, прийнято відмову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року № на суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 30319,50 грн., визнано нечинною постанову суду першої інстанції в цій частині та закрито провадження у справі в цій частині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 07 листопада 2002 року та перебуває на обліку в ДПІ у м.Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області.

В період з 10 лютого 2017 року по 23 лютого 2017 року на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.77.1, 77.4 ст.77 ПК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу ГУ ДФС у Черкаській області від 13 січня 2017 року №21, направлень від 10 лютого 2017 року №186/23-00-13-0124, №187/23-00-13-0124 та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2017 року посадовими особами контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року відповідно до затвердженого плану перевірки, за результатами якої встановлено порушення позивачем:

- п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015-2016 роки на суму 2004406,36 грн., в тому числі по періодах: 2015 рік - на 1240081,36 грн. та 2016 рік - на 764325 грн.;

- пп.1.2 п.1 ст.7 та абз.3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015-2016 роки на суму 159112,19 грн., в тому числі по періодах за 2015 рік в сумі 76821,30 грн., за 2016 рік в сумі 82290,89 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, пп.195.1.3 п.195.1 ст.195, п.198.6, п.198.1 ст.198 ПК України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість всього у сумі 2116072,00 грн., в тому числі за січень 2015 року в сумі 37212,00 грн., за лютий 2015 року в сумі 67611,00 грн., за березень 2015 року в сумі 81834,00 грн., за квітень 2015 року в сумі 143722,00 грн., за травень 2015 року в сумі 137600,00 грн., за червень 2015 року в сумі 199830,00 грн., за липень 2015 року в сумі 170584,00 грн., за серпень 2015 року в сумі 90295,00 грн., за вересень 2015 року в сумі 100615,00 грн., за жовтень 2015 року в сумі 73854,00 грн., за листопад 2015 року в сумі 75395,00 грн., за грудень 2015 року в сумі 83270,00 грн., за січень 2016 року в сумі 47317,00 грн., за лютий 2016 року в сумі 54725,00 грн., за березень 2016 року в сумі 80619,00 грн., за квітень 2016 року в сумі 89052,00 грн., за травень 2016 року в сумі 54380,00 грн., за червень 2016 року в сумі 63435,00 грн., за липень 2016 року в сумі 67252,00 грн., за серпень 2016 року в сумі 88012,00 грн., за вересень 2016 року в сумі 89040,00 грн., за жовтень 2016 року в сумі 64060,00 грн., за листопад 2016 року в сумі 52830,00 грн., за грудень 2016 року в сумі 103528,00 грн.;

- ст.163, ст.168, п.16-1 підрозділу 10 р.XX «Перехідних положень» ПК України, в результаті чого визначено занижену суму військового збору за 2015-2016 роки в сумі 157105,58 грн., в тому числі по періодах: за 2015 рік 93411,82 грн. та за 2016 рік - 63693,75 грн.

Наведені висновки відображені в акті перевірки від 10 березня 2017 року №98/23-00-13-0117/НОМЕР_1, на підставі якого ГУ ДФС у Черкаській області 25 квітня 2017 року винесено податкові повідомлення-рішення форми «Р»:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 2645090,00 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 2116072,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 529018,00 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на 196381,98 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 157105,58 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 39276,40 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 2505507,95 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 2004406,36 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 501101,59 грн.

За наслідками оскарження позивачем в адміністративному порядку вказаних податкових повідомлень-рішень, рішенням ДФС України від 17 липня 2017 року №8920/3/99-99-11-02-01-14 залишено без змін податкові повідомлення рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року №, № та №, а скарги позивача - без задоволення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки первинні бухгалтерські документи по взаємовідносинам позивача та його контрагентів відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також враховуючи підтвердження в ході розгляду справи реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ерлайф Трейд», ТОВ «Меранті Трейд», ТОВ «Харлоу», ТОВ «Житлобудмонтаж», ТОВ «Актив Айті Сервіс», ТОВ «Аттіка Кемікалс», ТОВ «Агро Ленд», ТОВ «Елада Трейд» збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 податкових зобов'язань по податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору за перевірений період є безпідставним.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.177.1, 177.2 ст.177 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В силу п.177.4 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст.198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п.161 підрозділу 10 р.ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

В силу п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

З акту перевірки та апеляційної скарги вбачається, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства, за наслідком яких винесено спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на непідтвердженні реальності господарських операцій по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Ерлайф Трейд», ТОВ «Меранті Трейд», ТОВ «Харлоу», ТОВ «Житлобудмонтаж» (ТОВ «Альтор»), ТОВ «Актив Айті Сервіс», ТОВ «Аттіка Кемікалс», ТОВ «Агро Ленд», ТОВ «Елада Трейд», з якими укладені договори перевезення та транспортного експедирування вантажів, неврахуванні позивачем виписаних податкових накладних на продаж послуг та коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача за надані послуги, на загальну суму податку на додану вартість 6610,00 грн., в тому числі за період листопад 2016 року в сумі 6610,00 грн. (1500,00 грн. від ТОВ «Васт-Транс» та 5110,00 грн. від ТОВ «Акіл Трейд»), ненарахування позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість по послугах транспортного експедирування, які надавалися в межах виконання договорів міжнародного перевезення в сумі 21301,00 грн. та невідображення їх в рядку 01 «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» декларацій з податку на додану вартість, чим занижено податкове зобов'язання в сумі 21301,00 грн., а також неправомірного віднесення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 9018,50 грн. по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, ТОВ «Транссервіс», ТОВ «СП «Флагман», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, ТОВ «АБ-Транс Євро», ТОВ «Черкаси Аква Сервіс», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8, ТОВ «Гранд Юніті», ТОВ «Саян Транс».

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (замовник) та ТОВ «Елада Трейд» (виконавець) 12 грудня 2016 року укладено договір №56 перевезення вантажів, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання здійснити перевезення автомобільним транспортом вантажів третіх осіб визначених замовником, по території України та іноземних держав, у відповідності до замовлень наданих замовником, а замовник прийняти дані послуги та сплатити їх вартість.

На підтвердження виконання умов цього договору матеріали справи містять копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та товарно-транспортних накладних (а.с.114-150 т.1). Проведення розрахунків за вказаним договором підтверджуються банківською випискою по рахунку позивача (а.с.151-152 т.1).

01 червня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (експедитор) та ТОВ «Альтор» (перевізник) (ТОВ «Житлобудмонтаж») укладено договір №593 перевезення та транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого перевізник зобов'язується доставити довірений йому товар в пункт призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а експедитор зобов'язується оплатити вартість послуг перевізника.

На підтвердження виконання умов цього договору матеріали справи містять копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та товарно-транспортних накладних (а.с.156-188 т.1). Проведення розрахунків за вказаним договором підтверджуються банківською випискою по рахунку позивача (а.с.189-190 т.1).

Між позивачем (експедитор) та ТОВ «Ерлайф Трейд» (виконавець) 26 січня 2015 року укладено договір перевезення вантажів №158, за умовами якого експедитор доручає виконавцю, а виконавець зобов'язується надавати експедитору послуги з організації та перевезення вантажів власним або найманим автомобільним транспортом, а також надавати інші послуги, пов'язані з перевезенням, в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Виконавець зобов'язується доставити довірений експедитором вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувач).

На підтвердження виконання умов цього договору матеріали справи містять копії актів виконаних робіт, актів надання послуг та товарно-транспортних накладних (а.с.132 т.2 - а.с.146 т.5). Проведення розрахунків за вказаним договором підтверджуються банківською випискою по рахунку позивача (а.с.147-188 т.5).

01 грудня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (експедитор) та ТОВ «Меранті Трейд» (перевізник) укладено договір №011216 перевезення та транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого перевізник зобов'язується доставити довірений йому товар в пункт призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а експедитор зобов'язується оплатити вартість послуг перевізника.

На підтвердження виконання умов цього договору матеріали справи містять копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та товарно-транспортних накладних (а.с.191-220 т.5). Проведення розрахунків за вказаним договором підтверджуються банківською випискою по рахунку позивача (а.с.221-222 т.5).

Між позивачем (експедитор) та ТОВ «Харлоу» (перевізник) 01 липня 2016 року укладено договір №300 перевезення та транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого перевізник зобов'язується доставити довірений йому товар в пункт призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а експедитор зобов'язується оплатити вартість послуг перевізника.

На підтвердження виконання умов цього договору матеріали справи містять копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та товарно-транспортних накладних (а.с.225-229 т.5).

21 липня 2016 року між позивачем (експедитор) та ТОВ «Актив Айті Сервіс» (перевізник) укладено договір №56 транспортного експедирування, за умовами якого експедитор доручає, а перевізник приймає на себе зобов'язання здійснити перевезення автомобільним транспортом вантажів третіх осіб визначених експедитором, по території України та іноземних держав, у відповідності до замовлень наданих експедитором, а замовник прийняти дані послуги та сплатити їх вартість.

На підтвердження виконання умов цього договору матеріали справи містять копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та товарно-транспортних накладних (а.с.232 т.5 - а.с.201 т.6). Проведення розрахунків за вказаним договором підтверджуються банківською випискою по рахунку позивача (а.с.202-213 т.6).

01 лютого 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (експедитор) та ТОВ «Аттіка-Кемікалс» (перевізник) укладено договір №37/6 на транспортне обслуговування, за умовами якого експедитор замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міському, міжміському та міжнародному сполученні.

На підтвердження виконання умов цього договору матеріали справи містять копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та товарно-транспортних накладних (а.с.215 т.6 - а.с.154 т.7). Проведення розрахунків за вказаним договором підтверджуються банківською випискою по рахунку позивача (а.с.155-169 т.7).

Між ТОВ «Агро-Ленд» (виконавець) та позивачем (замовник) 05 січня 2015 року укладено договір №8/0115 на перевезення вантажів та транспортного експедирування, за умовами якого виконавець зобов'язується за рахунок замовника організувати перевезення вантажів в обсязі, в термін, в пункт призначення та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов'язується сплатити на користь виконавця встановлену цим договором плату.

На підтвердження виконання умов цього договору матеріали справи містять копії актів надання послуг та товарно-транспортних накладних (а.с.19-106 т.1, а.с.172-250 т.7). Проведення розрахунків за вказаним договором підтверджуються банківською випискою по рахунку позивача (а.с.107-111 т.1).

З метою підтвердження наявності економічної мети проведених господарських операцій, матеріали справи містять копії договорів транспортного експедирування, що були укладені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у якості експедитора (перевізника, виконавця) та рядом підприємств, яким позивачем надавались відповідні послуги, що підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями актів надання послуг замовникам та товарно-транспортних накладних по взаємовідносинам, зокрема, з ТОВ «Компанія «Новохім», фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9, ТОВ «Рідний Продукт», ТОВ «ТД «Пан Гарбуз», ТОВ «Грейд-Плюс», ТОВ «ТД «Світ-Агро», ТОВ «Сидера Кемікел» та ін.

Крім того, матеріали справи містять детальну інформацію про фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 та його контрагентів, згідно з якою основним видом діяльності позивача за КВЕД є 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту», ТОВ «Аттіка-Кемікалс» діяльність за КВЕД, серед іншого, 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту», ТОВ «Меранті Трейд» діяльність за КВЕД, серед іншого, 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту», ТОВ «Ерлайф Трейд» діяльність за КВЕД, серед іншого, 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту», ТОВ «Актив Айті Сервіс» діяльність за КВЕД, серед іншого, 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту», ТОВ «Агро Ленд» діяльність за КВЕД, серед іншого, 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт», ТОВ «Елада Трейд» діяльність за КВЕД, серед іншого, 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту», ТОВ «Харлоу» діяльність за КВЕД, серед іншого, 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту», ТОВ «Житлобудмонтаж» (ТОВ «Альтор») діяльність за КВЕД 46.90 «Неспеціальзована оптова торгівля», 41.10 «Організація будівництва будівель» (основний), а також інформацію з реєстрів - Електронного кабінету платника, згідно з якою контрагенти позивача на період проведення господарських операцій були платниками податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає, що відсутність у статутних документах чи в положеннях, якими регулюється діяльність суб'єктів господарювання записів щодо здійснення ними певної діяльності та вчинення правочинів, що відповідають видам діяльності, незазначеної у статутних документах не має наслідком визнання відповідних правочинів за їх участю недійсними, а здійснені господарські операції такими, що не відбулись, за умови фактичного здійснення таких господарських операцій та підтвердження їх первинними документами.

Отже, позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Подані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання вказаних правочинів, дійсно відбулися, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача.

Посилання податкового органу на відсутність у підприємств-контрагентів належної матеріальної бази, основних засобів та трудових ресурсів для здійснення відповідних видів діяльності не свідчить однозначно про невчинення господарських операцій, адже підприємства не позбавлені права залучати матеріально-технічні та трудові ресурси для здійснення господарської діяльності, а умовами укладених позивачем з контрагентами договорів не обмежено право залучати до виконання зобов'язань по договорам третіх осіб.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентами позивача та контрагентами другого порядку вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій, належним чином підтверджених.

Здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Однак, відповідачем не надано належних доказів щодо відсутності реального здійснення договорів, укладених позивачем з ТОВ «Ерлайф Трейд», ТОВ «Меранті Трейд», ТОВ «Харлоу», ТОВ «Житлобудмонтаж» (ТОВ «Альтор»), ТОВ «Актив Айті Сервіс», ТОВ «Аттіка Кемікалс», ТОВ «Агро Ленд», ТОВ «Елада Трейд».

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неподання позивачем під час проведення його перевірки товарно-транспортних накладних, як первинних документів по взаємовідносинах з вказаними контрагентами, оскільки період подання платником податків необхідних первинних документів не обмежений часом здійснення перевірки такого платника та з огляду на передбачений процесуальним законодавством принцип змагальності сторін та свободу в наданні ними своїх доказів, а також офіційне з'ясування всіх обставин справи, подані позивачем до суду копії товарно-транспортних накладних є належними доказами у розумінні КАС України, які підтверджують здійснення позивачем господарських операцій з вказаними контрагентами.

Так, частина актів виконаних робіт, копії яких надано позивачем до суду, містять загальний опис виконаних робіт із визначенням вартості таких робіт без їх конкретизації, однак, чинне законодавство не містить положень, які б встановлювали ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документів, в той же час, на підставі сукупності поданих позивачем документів, зокрема, договорів, товарно-транспортних накладних, банківських виписок по рахунку позивача та самих актів виконаних робіт колегія суддів доходить висновку про реальність здійснених господарських операцій та підтвердження фактично понесених витрат і змін у майновому стані фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та його контрагентів, а тому колегія суддів не приймає доводи апелянта, що однотипність актів виконаних робіт виключає можливість встановлення факту надання таких робіт.

Наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце, а тому посилання апелянта на неподання позивачем документів щодо здійснення пошуку об'ємів транспортно-експедиційних послуг, в яких було б зазначено скільки всього товару було перевезено, заявок на надання експедиційних послуг, як на обставину, що свідчить про відсутність фактичного виконання умов договорів, укладених позивачем з ТОВ «Ерлайф Трейд», ТОВ «Меранті Трейд», ТОВ «Харлоу», ТОВ «Житлобудмонтаж» (ТОВ «Альтор»), ТОВ «Актив Айті Сервіс», ТОВ «Аттіка Кемікалс», ТОВ «Агро Ленд», ТОВ «Елада Трейд», є безпідставним.

Крім того, позивачем до суду апеляційної інстанції подано копії податкових накладних, виписаних ТОВ «Акіл Трейд», від 28 листопада 2016 року №269 на суму ПДВ 2096,67 грн., від 29 листопада 2016 року №270 на суму ПДВ 1740,00 грн., від 30 листопада 2016 року №271 на суму ПДВ 1273,33 грн., разом на суму ПДВ - 5110,00 грн., а також виписаної ТОВ «Васт-Транс» від 28 листопада 2016 року №2254 на суму ПДВ 1500,00 грн., податкової декларації з ПДВ за звітний (податковий) період листопад 2016 року з додатком №5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)», відповідно до якої позивачем задекларовано податковий кредит по отриманим послугам від ТОВ «Васт-Транс» на суму ПДВ 1500,00 грн. та від ТОВ «Акіл Трейд» на суму ПДВ 5110,00 грн.

Таким чином, висновки податкового органу щодо неврахування позивачем виписаних податкових накладних на продаж послуг та коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача за надані послуги, на загальну суму ПДВ 6610,00 грн., в тому числі за період листопад 2016 року в сумі 6610,00 грн. (1500,00 грн. від ТОВ «Васт-Транс» та 5110,00 грн. від ТОВ «Акіл Трейд») є необґрунтованими, оскільки відповідні послуги не надавались позивачем, а отримувались, податкові накладні виписувались не позивачем, а контрагентами (ТОВ «Акіл Трейд», ТОВ «Васт-Транс»).

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що збільшення податкових зобов'язань позивача з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військового збору за перевіряємий період з підстав нереальності господарських операцій фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з ТОВ «Ерлайф Трейд», ТОВ «Меранті Трейд», ТОВ «Харлоу», ТОВ «Житлобудмонтаж» (ТОВ «Альтор»), ТОВ «Актив Айті Сервіс», ТОВ «Аттіка Кемікалс», ТОВ «Агро Ленд», ТОВ «Елада Трейд» та неврахування позивачем виписаних податкових накладних на продаж послуг та коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача за надані послуги, на загальну суму ПДВ 6610,00 грн. є необґрунтованим, а висновки податкового органу щодо порушень позивачем податкового законодавства в цій частині спростовані наявними матеріалами справи, а винесені ГУ ДФС у Черкаській області податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 25 квітня 2017 року №, № та № в цій частині підлягають скасуванню, а права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушені відповідачем внаслідок невірного застосування норм податкового законодавства.

В той же час, апелянт зазначає про порушення позивачем податкового законодавства в частині ненарахування позивачем податкового зобов'язання з ПДВ по послугах транспортного експедирування, які надавалися в межах виконання договорів міжнародного перевезення в сумі 21301,00 грн. та невідображення їх в рядку 01 «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» декларацій з ПДВ, чим занижено податкове зобов'язання в сумі 21301,00 грн., а також неправомірного віднесення до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 9018,50 грн. по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, ТОВ «Транссервіс», ТОВ «СП «Флагман», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, ТОВ «АБ-Транс Євро», ТОВ «Черкаси Аква Сервіс», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8, ТОВ «Гранд Юніті», ТОВ «Саян Транс».

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем було подано заяву про часткову відмову від позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року № на суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 30319,50 грн.

Наведена заява була мотивована тим, що позивач погоджується з доводами податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства в частині не нарахування позивачем податкового зобов'язання з ПДВ по послугах транспортного експедирування, які надавалися в межах виконання договорів міжнародного перевезення в сумі 21301,00 грн. та невідображення їх в рядку 01 «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» декларацій з ПДВ, чим занижено податкове зобов'язання в сумі 21301,00 грн., а також неправомірного віднесення до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 9018,00 грн. по вищезазначеним, та зазначає, що податкові зобов'язання в цій частині контролюючим органом нараховані правомірно на загальну суму 30319,50 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року заяву позивача про часткову відмову від позову задоволено, прийнято відмову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року № на суму грошового зобов'язання з ПДВ із вироблених в Україні товарів на суму 30319,50 грн., визнано нечинною постанову суду першої інстанції в цій частині та закрито провадження у справі в цій частині.

В той же час, відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що позивач погодився з визначеною контролюючим органом сумою податкового зобов'язання з ПДВ на суму 30319,50 грн., колегія суддів доходить висновку щодо правомірності застосування відповідачем до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 25% від визначеного податковим органом податкового зобов'язання з ПДВ, що становить 7579,88 грн., а тому постанова суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року № на суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 7579,88 грн. штрафних (фінансових) санкцій підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи в частині, у зв'язку з чим наявні підстави для скасування постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року № на суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 7579,88 грн. штрафних (фінансових) санкцій, із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 25 квітня 2017 року № на суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 7579,88 грн. штрафних (фінансових) санкцій та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2018 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук