Справа № 813/3403/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11841/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника відповідача Вінак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду прийняту о 10 годині 25 хвилині 15 листопада 2017 року в м. Львові суддею Карп'як О.О. (повний текст постанови складений та підписаний 17 листопада 2017 року), у справі за позовом ОСОБА_3 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив визнати неправомірними дії Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (далі - ОУ ПФУ) щодо надання йому відповіді про неможливість задоволення його заяви із зазначених причин відмови, відповідь від 14 липня 2017 року - незаконною та зобов'язати відповідача сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Львова подання про повернення йому збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3940 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року вказаний адміністративний позов у справі № 813/3403/17 задоволено.

У апеляційній скарзі ОУ ПФУ просить зазначену постанову суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОУ ПФУ не володіє інформацією щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому не має можливості встановити факти придбання житла фізичними особами вперше. Окрім того, позивачем не надано документів, які б підтверджували, що майно придбане вперше.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 2 статті 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не дотримано положень чинного законодавства при вчиненні дій щодо відмови у поверненні ОСОБА_3 помилково сплачених коштів. Тому дії ОУ ПФУ щодо відмови у повернені позивачу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості нерухомого майна в сумі 3940 грн. відповідно до поданої заяви від 6 липня 2017 року є протиправними.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як встановлено судом першої інстанції, 17 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою-Гіркою Н.С. і зареєстровано в реєстрі за № 6830.

17 грудня 2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою-Гіркою Н.С. видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8111450 від 17 грудня 2015 року на вказаний об'єкт.

Відповідно до квитанції № 5120 від 17 грудня 2015 року ОСОБА_3 сплачено пенсійний збір у розмірі 1% (3940 грн.) з купівлі-продажу цієї нерухомості.

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_3, до моменту купівлі вказаної квартири у власності позивача перебувала квартира АДРЕСА_2, яка була отримана у спадок на підставі свідоцтва про спадщину ВЕР № 471655 від 13 червня 2007 та зареєстрована в реєстрі 14 грудня 2015 року (а.с. 12).

6 липня 2017 року позивач звернувся до ОУ ПФУ із заявою про повернення безпідставно сплачених коштів в розмірі 3940 грн. та сформування відповідного подання до органу казначейської служби.

ОУ ПФУ листом від 14 грудня 2017 року за № 2499/01.1-22 відмовило ОСОБА_3 у задоволенні заяви, обґрунтовуючи свою відмову тим, що питання підтвердження факту придбання особою житла вперше не відноситься до компетенції Пенсійного фонду.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування регулює Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 400).

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 400 платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

За змістом пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок № 1740), збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Таким чином, відповідно до вказаних правових нормам із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки щодо громадян:

1) громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла;

2) громадяни, які придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку № 1740, передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Разом із тим, на даний час в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, за допомогою якої можна визначити первинне придбання нерухомого майна особою, а також не існує органу, компетентного видавати відповідні довідки на підтвердження таких обставин.

Однак, відсутність у Пенсійного фонду України та його територіальних органів можливості встановлення факту придбання житла особою вперше не може ставитись їй у провину та покладати на неї непередбачені законодавством обов'язки.

На думку апеляційного суду, заперечуючи проти даного позову, саме ОУ ПФУ зобов'язано довести, що позивач придбав житло згідно з договором купівлі-продажу квартири від 17 грудня 2014 року не вперше.

Відтак, відповідь ОУ ПФУ про неможливість задоволення заяви ОСОБА_3 не може вважатися обґрунтованою, оскільки у позивача відсутній законодавчо передбачений обов'язок надати докази на підтвердження придбання нерухомого майна вперше.

Тому позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій ОУ ПФУ щодо відмови у формуванні та внесенні подання до управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Львова про повернення йому збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3940 грн., оформлену листом від 14 липня 2017 року № 2499/011-22, обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Щодо зобов'язання ОУ ПФУ сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Львова подання про повернення ОСОБА_3 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3940 грн. апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 45 Бюджетного кодексу України, Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787) визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Виходячи із аналіз вказаних правових норм апеляційний суд вважає, що для повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів необхідним є наявність таких документів:

- заяви платника;

- подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету;

- платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Позивач на підтвердження обставин придбання житла вперше надав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 94710353 від 16 серпня 2017 року.

Згідно із вказаним документом позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, що була предметом договору купівлі-продажу квартири від 17 грудня 2014 року.

Відповідно до приписів частини 2 статті 71 КАС України у редакції на час вирішення справи судом першої інстанції у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Матеріали справи не містять доказів наявності обставин, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_3 права на повернення суми збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, як помилково сплаченого.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість задоволення позовних вимог в частині зобов'язання ОУ ПФУ сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Львова подання про повернення про повернення ОСОБА_3 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3940 грн., сплаченого згідно з квитанцією, копія якої наявна в матеріалах справи ( а.с. 9).

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 813/3403/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

І.М.Обрізко

Постанова у повному обсязі складена 30 січня 2018 року.