Справа № 316/1157/17
Суддя: Капустинський М. В.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1157/17
Провадження № 2-а/316/142/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

26.12.2017 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Демешко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі Запорізької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Енергодарського міського суду 03.08.2017 року з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області в якій просить суд зобов'язати УПФУ м.Енергодара провести перерахунок його пенсії за період з 01.01.1985 року з 31.12.1989 року виключивши з даного періоду - період з 01.01.1985 року по 31.05.1988 рік; При розрахунку пенсії з 01.08.1988 року по 31.12.1989 рік розрахувати середньомісячну заробітну плату відповідно до Постанови КМ СССР від 26.12.1974 року №365 п.57б та від 03.03.1972 року №590 п.129 абз.2 за середньою заробітною платою отриманою за кордоном при цьому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2016 рік.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного:

Згідно з постановою КМУ від 21.12.2016 року за №988, у зв'язку реорганізацією територіальних органів пенсійного фонду України, Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, у зв'язку з реорганізацією, було перейменовано в Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України, який є правонаступником за УПФУ в м.Енергодарі. Таким чином, станом на час розгляду справи, відповідачем по справі є саме Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач)

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Енергодарському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та йому було призначено пенсію з часу звернення - 07.09.2001 рік відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (в редакції станом на 2001 рік), оскільки пенсії громадянам України призначаються відповідно до законів України чинних на час звернення за призначенням.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст..41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1. суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України«Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2. суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України«Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на п.129 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. під час визначення заробітку (відповідно до п.121-126 цього Положення) робітників і службовців, направлених із СРСР на роботу за кордон, ураховувалось 100 відсотків заробітної плати, яку вони отримували до направлення за кордон та Правил про затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР від 26.12.1974 року №365 п.57б, оскільки вони були чинним на момент отримання позивачем заробітку.

Відповідно до п.123 зазначеного Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. по бажанню заявника обчислення пенсії проводиться із середньомісячного фактичного заробітку за будь-які 5 років підряд з останніх 10 років перед зверненням за пенсією.

У зв'язку з чим, відповідачем взято період за останні 10 років перед зверненням, а саме: з 07.09.1991 р. по 07.09.2001 рік, оскільки за призначенням пенсій позивач звернувся 07.09.2001 року.

Позивач просить, щоб для обчислення пенсії було взято розмір заробітної плати за періоди з 1985р. по 1989 р., однак, підстав для врахування заробітку по зазначеному вище законодавству, що діяло раніше, втратили свою чинність, у зв'язку з чим не можуть застосовуватися, у зв'язку з чим відповідачем правомірно відмовлено у застосуванні вищезазначених норм.

Позивач, просить щоб йому було враховано в розрахунок пенсії заробітну плату отриману ним в період перебування в командировці за кордоном (а.с.24 - трудова книжка)

Однак, якщо особа працювала за кордоном в установах колишнього СРСР або УРСР, або за відрядженням цих установ, обчислення розміру пенсії із заробітку з врахування частини заробітної плати, отриманого в іноземній валюті, чи із заробітку, виплаченому в інвалютних карбованцях, Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено.

Відповідно до ст.72 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 67-68), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до ст.73 цього Закону.

Отже, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», якщо громадянин не працював в Україні, пенсія обчислюється з розрахунку середньомісячного заробітку працівників відповідної професії та кваліфікації в Україні на час призначення пенсії.

Крім того, що стосується оптимізації заробітку, судом встановлено, що при розрахунку розміру пенсії позивачу вже реалізована можливість оптимізації заробітку (тобто виключені періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, за умови, що період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців).

Також, судом, оглянуто пенсійну справу позивача, з якої з'ясовано, що позивачу проведено в перерахунок пенсії у 2004 році відповідно до 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та у жовтні 2017 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції чинній станом на 11.10.2017 рік та взято показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 і 2016 р., який становить 3764,40 грн.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з зазначеного вище, суд робить висновок що на час прийняття рішення по даній справі, дії відповідача є правомірними, що доведено відповідачем, у зв'язку з чим, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 19, 25, 44, 72-74, 77, 90, 229, 241-246, 255 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів до адміністративного суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова у повному обсязі виготовлена протягом строку встановленого ч.3 ст.243 КАС України - не більш як через десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя М. В. Капустинський