Справа № 9991/420/18
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

31.01.2018 Київ П/9901/420/18 9991/420/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М. (далі - Суд), перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подано адміністративний позов до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду як до суду першої інстанції, у якому позивач просить визнати бездіяльність Президента України Порошенка Петра Олексійовича протиправною та зобов'язати його вчинити певні дії згідно статті 102 Конституції України, а саме: забезпечити виконання рішення Європейського суду з прав людини (заява № 10426/02).

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі згідно із статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України, з'ясовано наступне.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В силу частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

За змістом статті 22, статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд як суд першої інстанції уповноважений розглядати справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

В силу вказаних норм Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд як суд першої інстанції має повноваження на розгляд чітко визначеної категорії адміністративних справ.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Позивачем у своїй позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта.

В силу пункту 4, пункту 5 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із пунктом 9 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Аналіз вказаних норм вказує на те, що під обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги слід розуміти конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

В недодержання названих норм Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не викладено обставин, за яких, на його думку, порушено його права, свободи чи інтереси відповідачем, зміст позовних вимог зазначений таким чином, що незрозуміло, які позовні вимоги пред'явлені до відповідача. Позивачем не викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, відсутні будь-які доводи стосовно допущення конкретним суб'єктом владних повноважень порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача, не зазначено у чому полягає порушення його прав, свобод та інтересів відповідним суб'єктом.

Стаття 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює строк звернення до адміністративного суду. У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

З позовної заяви неможливо встановити, з якого часу позивач дізнався (міг дізнатися) про порушення відповідачем його прав, свобод та інтересів протиправною бездіяльністю.

Разом з тим, частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначені розміри ставок судового збору. Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює пільги щодо сплати судового збору.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, за подання даної позовної заяви судовий збір має бути сплачено у розмірі 704, 80 грн.

Позивач заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору у зв'язку із незадовільним матеріальним становищем.

Однак підтвердження для висновку про те, що майновий стан позивача свідчить про необхідність звільнення його від сплати судового збору відсутні, а тому підстав для звільнення його від оплати судових витрат не вбачається.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач не додано до позовної заяви наявних в нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 169).

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, таку позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків шляхом приведення тексту позовної заяви у відповідність до названих норм Кодексу та долучення документу про сплату судового збору або документу, який свідчить про звільнення від його сплати.

Керуючись статтями 160-161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ухвалив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії залишити без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків - протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя В.М.Бевзенко