Справа № 826/10761/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

23 січня 2018 року № 826/10761/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., при секретарі судового засідання Острович Е.С., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Міністерства оборони України

третя особа Тил Збройних сил України Міністерство оборони України

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:
від позивача: Шусть А.М.

від відповідача: Коншин Д.В., ОСОБА_2

від третьої особи: не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом звернувся ОСОБА_1 (надалі також позивач) до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Міністерства оборони України (надалі також відповідач), третя особа Тил Збройних сил України Міністерство оборони України (надалі також третя особа) про зобов`язання вчинити дії.

Представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно під час навчання з позивача утримано кошти з грошового забезпечення за червень, липень 2017 року незаконним. Також просить суд, зобов`язати відповідача забезпечити безоплатним харчуванням за рахунок держави позивача навчання згідно з нормою №1 загальновійськова, постанова КМУ від 29.03.2002 №426 та видати на руки різницю недоотриманого грошового забезпечення за червень, липень 2017 року, яке було утримане за харчування у їдальні.

Представником відповідача на адресу суду подано письмові заперечення, в яких зазначив про правомірність своїх дій та безпідставність вимог позивача.

Представник третьої особи на адресу суд заперечень чи пояснень суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Міністра оборони України від 15.06.2017 №402 відповідно до ч.5 ст.11, ч.7 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних сил України строком на 18 місяців, призначено слухачем 5 курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (надалі - КППК ВІТІ).

На підставі наказу Міністра оборони України від 15.06.2017 №402 наказом 5 КППК ВІТІ по стройовій частині від 20.06.2017 №13 молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 з 20.06.2017 призначено слухачем 5 КППК ВІТІ та зараховано до списків особового складу курсів, на всі види забезпечення.

На підставі наказу начальника 5 КППК ВІТІ від 20.06.2017 №13 позивачеві надано право на розміщення в казармі ВІТІ.

Представник відповідача зазначив, що слухачам 5 КППК ВІТІ мали право самостійно визначити своє місце проживання, харчування на час перебування на 5 КППК ВІТІ, в тому числі і поза межами ВІТІ. Всім бажаючим проживати та харчуватися на території ВІТІ надавалась така можливість.

Фінансовою службою ВІТІ позивача поставлено на грошове забезпечення згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженої наказом МОУ від 11.06.2008 №260.

Тилом ВІТІ надано приміщення їдальні для організації харчування слухачів 5 КППК ВІТІ, здійснювалось ведення обліку бажаючих харчуватися в їдальні ВІТІ, встановлено режим та час приймання їжі згідно з Положенням про продовольче забезпечення ЗСУ на мирний час, затвердженого наказом МОУ від 09.12.2002 №402.

Відповідно до п.п.216, 217 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України від 10.12.2008 №1153/2008 на військову службу за призовом осіб офіцерського складу в разі потреб за наказом Міністра оборони України призиваються офіцери запасу на строк, у кількості і за військово-обліковими спеціальностями, визначеними Міністром оборони України.

Офіцери, призвані на військову службу, направляються у розпорядження відповідних командирів (начальників), які мають право призначати їх на посади, та переміщуються по службі на підставах і в порядку, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Вони виконують обов`язки і користуються правами, пільгами і забезпечуються всіма видами забезпечення, що передбачені для осіб офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадянам України, які мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу.

Частиною 7 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян України, які призвані на військову службу, встановлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні:

для осіб офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, - до 18 місяців;

для військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

З метою забезпечення раціонального харчування військовослужбовців ЗСУ та інших військових формувань постановою Кабінету Міністрів України «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» від 29.03.2002 №426 затверджено норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Позивач зазначає, що відповідно до пп. в) п.1 Постанови КМУ від 29.03.2002 №426, курсанти, а також слухачі вищих начальних закладів забезпечуються харчуванням за рахунок держави.

Щодо зазначено, суд звертає увагу на таке. Підпунктом в) п.1 приміток №1 Постанови КМУ від 29.03.2002 №426 визначено, що за нормою №1 за рахунок держави харчуванням забезпечуються курсанти вищих військових та вищих навчальних закладів МВС, ДСНС, Держспецзв`язку і державної кримінально-виконавчої служби, а також слухачі вищих військових начальних закладів та вищих навчальних закладів, які не мають офіцерських звань, військовослужбовці, поліцейські та особи рядового і молодшого навчальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які навчаються у школах і на курсах з підготовки прапорщиків, мічманів та в начальних центрах підготовки поліцейських Національної поліції, центрах підвищення кваліфікації персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, за винятком тих, що забезпечуються харчуванням за іншими нормами». Тобто, відповідно до вимог постанови КМУ №426 за загальновійськовою нормою №1 за рахунок держави харчуванням забезпечуються лише слухачі вищих військових навчальних які не мають офіцерських звань.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач має офіційне звання молодший лейтенант, яке присвоєне наказом Міністра оборони України від 05.06.2006 №274, у зв`язку з чим він не відноситься до категорії осіб, що передбаченні пп. в) п.1 приміток до норм №1 Постанови КМУ від 29.03.2002 №426, якою забезпечено харчування за рахунок держави відповідно до вимог п.2.3 Положення про продовольче забезпечення ЗСУ на мирний час, затвердженого наказом МОУ від 09.12.2002 №402.

Відповідно до телеграми Тилу ЗСУ від 19.06.2017 №341/4/4002, харчування призваних на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, під час їх перебування на курсах перепідготовки та підвищення кваліфікації вищих навчальних закладів та військових навчальних підрозділів у разі їх бажання харчуватися в їдальні ВІТІ організовуються за плату. Розрахунки за харчування вищевказані особи здійснюють безпосередньо з суб`єктами господарювання, з якими Департаментом державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ укладені договори про закупівлю харчування, за рахунок коштів, отриманих ними в якості грошового забезпечення. Позивач ознайомлений із зазначеної телеграмо, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо твердження позивача про він та інші слухача 5 КППК ВІТІ повинні бути забезпечені харчуванням за рахунок держави згідно пп. н) п.1 приміток 1 постанови КМУ від 29.03.2002 №426, суд зазначає наступне.

Підпунктом н) п.1 приміток №1 постанови КМУ від 29.03.2002 №426 передбачено, що за цією нормою за рахунок держави харчуванням забезпечуються громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату. Право на харчування за цією нормою за рахунок держави харчування забезпечується громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військовому комісаріату. Право на харчування за цією нормою мають особи, зазначені в цьому підпункті, за умови розміщення у казармах, наметах, гуртожитках у розташуванні військової частини (установи).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, молодший лейтенант запасу призвано на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до ЗСУ, а не в зв`язку з мобілізацією, яка оголошується відповідно до ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отже, твердження позивача, що вимоги пп. н) п.1 приміток до норми №1 постанови КМУ від 29.03.2002 №426 не розповсюджується на тих осіб, які призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до ЗСУ.

Суд також зазначає, що відповідно до телеграми Тилу ЗСУ від 19.06.2017 №341/4/4002 харчування осіб офіцерського складу за рахунок держави здійснюється у разі їх перебування виключно в польових умовах (в таборах, на навчаннях, маневрах) під час відпрацювання завдань з бойової (навчально-бойової) підготовки згідно з пп. л) п.1 приміток до норми №1 постанови КМУ від 29.03.2002 №426.

Особовий склад ЗСУ, який не підлягає забезпеченню за державні кошти, продовольче забезпечення здійснюється за плату, що прямо передбачено п.6 Інструкції з організації продовольчого забезпечення ЗСУ та годування штатних тварин військових тварин ЗСУ шляхом залучення суб`єктів господарювання, затвердженого наказом МОУ від 09.02.2016 №62.

Згідно вимог даної Інструкції ВІТІ, як представник замовника, лише визначає місце (місця), час та обсяги отримання послуг відповідно до розпорядку дня та специфіки завдань підрозділів.

В судому засіданні встановлено, що слухачам 5 КППК ВІТІ запропоновано подати відповідні рапорти за командою щодо бажання забезпечується харчуванням за рахунок грошового забезпечення через курсантську їдальню ВІТІ згідно з нормою №1 за плату в розмірі, що відповідає розрахунку його вартості.

Позивачем, 20.06.2017, подано рапорт щодо забезпечення його харчуванням з 21.06.2017 (копія наявна в матеріалах справи).

Грошове забезпечення слухачам 5 КППК ВІТІ виплачується згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців ЗСУ та деякими іншим особам, затвердженої наказом МОУ від 11.06.2008 №260.

ОСОБА_1 , згідно відомостей на виплату грошей №35А за липень 2017, отримав грошову суму у розмірі 8247,52грн. (дата отримання 09.08.2017); №39Б за серпень 2017 року отримав грошову суму у розмірі 7845,53грн. (дата отримання 13.09.2017); №40А за вересень 2017 року, отримав грошову суму у розмірі 5753,39грн. (20.09.2017). Отже, позивачем отримано кошти під особистий підпис, що підтверджується відомостями (копії наявні в матеріалах справи).

З аналізу вищезазначених норм права та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 11, 19, 72 77, 90, 139, 241 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.В. Смолій