Справа № 808/1996/17
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 грудня 2017 рокусправа № 808/1996/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Кругового О.О.

перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Завод Двигун» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2017 року позивач Приватне підприємство «Завод Двигун» (далі по тексту - ПП «Завод Двигун») звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (далі по тексту - ДДАБІ у Запорізькій області) про скасування рішень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року адміністративний позов ПП «Завод Двигун» до ДДАБІ у Запорізькій області про скасування рішень задоволений частково.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач ДДАБІ у Запорізькій області оскаржив її в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 12 частини 1 перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягає в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог частини 3 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, а саме: скаржником ДДАБІ у Запорізькій області в апеляційній скарзі не зазначено чи бажає представник скаржника ДДАБІ у Запорізькій області взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути адміністративну справу за відсутності представника скаржника ДДАБІ у Запорізькій області, а також з порушенням вимог частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, зокрема: апелянтом ДДАБІ у Запорізькій області до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або документ в підтвердження звільнення скаржника ДДАБІ у Запорізькій області від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовні вимоги немайнового характеру, який подано юридичною особою.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року апеляційна скарга ДДАБІ у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року залишена без руху, у зв'язку з не відповідністю вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги та скаржнику ДДАБІ у Запорізькій області надано строк до 14 грудня 2017 року на їх виправлення, а саме: скаржнику ДДАБІ у Запорізькій області пропонувалось в строк до 14 грудня 2017 року повідомити суду апеляційної інстанції чи бажає представник скаржника ДДАБІ у Запорізькій області взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути адміністративну справу за відсутності представника скаржника ДДАБІ у Запорізькій області, а також надати суду апеляційної інстанції оригінал квитанції про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовні вимоги немайнового характеру, який подано юридичною особою на суму 7040 грн. на підтвердження сплати судового збору.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що копія ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою скаржника ДДАБІ у Запорізькій області, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи, однак ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року в строк до 14 грудня 2017 року скаржником ДДАБІ у Запорізькій області не виконана, зазначені недоліки в строк до 14 грудня 2017 року скаржником ДДАБІ у Запорізькій області не усунені.

Разом з тим, 19 грудня 2017 року від скаржника ДДАБІ у Запорізькій області (відповідно до поштового штемпеля на конверті, а також витягу з відстеження пересилання поштових відправлень /штрих кодовий ідентифікатор: 620/, клопотання ДДАБІ у Запорізькій області відправлено 14 грудня 2017 року) на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про усунення, на думку скаржника ДДАБІ у Запорізькій області, недоліків апеляційної скарги, однак, в порушення вимог частини 3 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, скаржником ДДАБІ у Запорізькій області знов ж таки не повідомлено суду апеляційної інстанції чи бажає представник скаржника ДДАБІ у Запорізькій області взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути адміністративну справу за відсутності представника скаржника ДДАБІ у Запорізькій області, а також в порушення вимог частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, не додано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовні вимоги немайнового характеру, який подано юридичною особою на суму 7040 грн. на підтвердження сплати судового збору.

Натомість, клопотання скаржника ДДАБІ у Запорізькій області, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 19 грудня 2017 року, містить вимогу, відповідно до змісту якої скаржник ДДАБІ у Запорізькій області звертається до суду апеляційної інстанції з проханням про відстрочення скаржнику ДДАБІ у Запорізькій області сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовні вимоги немайнового характеру, який подано юридичною особою, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, вказуючи, що скаржник ДДАБІ у Запорізькій області знаходиться у скрутному майновому стані, кошти на сплату судового збору відсутні.

Розглянувши клопотання скаржника ДДАБІ у Запорізькій області, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 19 грудня 2017 року, про відстрочення скаржнику ДДАБІ у Запорізькій області сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовні вимоги немайнового характеру, який подано юридичною особою, в порядку статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, а також вивчивши наведені у ньому підстави, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, яка кореспондується з приписами статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання, навести доводи і надати докази на підтвердження того, що майновий стан не дозволяє сплатити судових збір у встановленому порядку та розмірі (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію, тощо).

Приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення суб'єкта владних повноважень від такої сплати.

Пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року №484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким скасовано встановлені раніше для державних органів пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

Тобто, відповідальність за сплату судового збору державними органами держава взяла на себе.

Відтак, обмежене фінансування державної установи, яка є суб'єктом владних повноважень, не може бути підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, а посилання суб'єкта владних повноважень на відсутність фінансування для сплати судового збору є безпідставними.

З огляду на викладене, скаржник ДДАБІ у Запорізькій області не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

До того ж, суд вважає за можливе наголосити на тому, що даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Посилання скаржника ДДАБІ у Запорізькій області в своєму клопотанні, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 19 грудня 2017 року, на відсутність фінансування для сплати судового збору є необґрунтованими, оскільки дана обставина не є встановленою законом підставою для відстрочення сплати судового збору.

При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів та гарантувати сплату коштів у майбутньому. Відсутність бюджетного асигнування не є підставою для невиконання скаржником свого обов'язку по сплаті судового збору

Водночас, скаржником ДДАБІ у Запорізькій області не надано суду апеляційної інстанції жодних доказів наявності обставин щодо відсутності фінансування або обмеженого фінансування або ж несвоєчасного перерахування коштів з державного бюджету бюджетній установі на оплату судового збору, як на підставу для відстрочення сплати судового збору, як і не надавались докази звернення скаржника ДДАБІ у Запорізькій області до відповідних органів щодо вирішення питання виділення додаткових асигнувань на оплату судового збору у цей період та докази відмови в виділенні грошових коштів на відповідні видатки, а також жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору.

Отже, доводи скаржника ДДАБІ у Запорізькій області не свідчать про неможливість сплатити судовий збір і не є підставою для відстрочення сплати суму судового збору.

Суд критично оцінює надане скаржником ДДАБІ у Запорізькій області клопотання, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 19 грудня 2017 року, про відстрочення скаржнику ДДАБІ у Запорізькій області сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовні вимоги немайнового характеру, який подано юридичною особою, в порядку статті 8 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, з огляду на те, що у спірних правовідносинах скаржник ДДАБІ у Запорізькій області виступає як орган державної влади, тобто як представник держави через якого вона набуває і здійснює свої права та обов'язки. За таких умов, вказані обставини, тобто неналежне фінансування державою скаржника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, як свого представника у спірних правовідносинах, не можуть вважатись підставою для відстрочення сплати судового збору.

Крім того, наведені в клопотанні, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 19 грудня 2017 року, підстави для відстрочення сплати судового збору не є поважними, у зв'язку з тим, що обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. № 2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору».

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють, як суб'єкт владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Оскільки скаржником не надано суду апеляційної інстанції належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для відстрочення сплати судового збору, наведені в клопотанні не можуть бути визнані поважними, в зв'язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Станом на 19 грудня 2017 року недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків, не повідомлення суду апеляційної інстанції чи бажає представник скаржника ДДАБІ у Запорізькій області взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути адміністративну справу за відсутності представника скаржника ДДАБІ у Запорізькій області, відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовні вимоги немайнового характеру, який подано юридичною особою на суму 7040 грн. на підтвердження сплати судового збору станом на 19 грудня 2017 року, дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин апеляційна скарга ДДАБІ у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у даній адміністративній справі підлягає поверненню скаржнику ДДАБІ у Запорізькій області.

Керуючись статтями 169, 298, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року по адміністративній справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Завод Двигун» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про скасування рішень - повернути Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області.

Роз'яснити скаржнику, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий