Справа № 813/3973/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/12339/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, ухвалену під головуванням судді Сакалоша В.М. у відкритому судовому засіданні, повний текст якої складений 24.11.2017, у справі № 813/3973/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова з вимогою про зобовязання відповідача сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова подання про повернення ОСОБА_2 8759,52 грн сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу квартири нерухомого майна згідно квитанції №1792 від 02.10.2017.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час укладення договору купівлі-продажу квартири позивач помилково сплатив 8759,52 грн збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до ст.49 Закону України "Про нотаріат", тому звернувся до відповідача із заявою про повернення помилково сплаченого збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, однак відповідачем повідомлено, що підстав для повернення вказаного збору немає.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 задоволено адміністративний позов, так як судом встановлено протиправність відмови відповідача у поверненні позивачу сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 8759,52 грн.

З таким рішенням суду не погодився відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. Вважає, що при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, мотиви, з яких виходив суд, не відповідають обставинам справи, тому просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими доводами, що і в запереченні на адміністративний позов, при тому зазначає, що документів, які б підтверджували помилковість сплати коштів та/або факт придбання житла вперше позивачем надано не було, а тому відповідач не міг надати іншої відповіді, ніж та, що була надана листом від 10.10.2017 року за вх. №8578/06.1-34. Також зазначив, що станом на час розгляду справи Пенсійний фонд та його органи звільняються від сплати судового збору, однак судом стягнутий з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції і такі обставини підтверджені матеріалами справи, 02.10.2017 між ОСОБА_2 та ТОВ «Наша безпека» укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за №3045, згідно якого позивач придбав квартиру АДРЕСА_1.

Згідно квитанції №1792 від 02.10.2017 позивачем сплачено збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна в сумі 8759, 52 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 09.10.2017 про повернення помилково сплачених коштів збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 8759, 52 грн.

На звернення позивача відповідач надав відповідь від 10.10.2017, якою відмовив в задоволенні заяви, оскільки позивач не підтвердив придбавання нерухомого майна вперше.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати судового збору, відповідачем не надано.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Згідно із ст. 70 КАС України в редакцій від 03.08.2017 належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України в редакцій від 03.08.2017 встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України в редакцій від 03.08.2017 суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначений приписами Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абз.1 п.9 ст.1 цього Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998.

Згідно з п.15-1 вказаного Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Тобто, вказаною нормою Порядку визначено, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 вказаного Порядку визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

У відповідності до п.5 «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 25.09.2013 за №1650/24182; далі - Порядок №787), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

Подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (п.8 Порядку №787).

Згідно п.7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою правління ПФУ від 27.09.2010 №21-2 (зареєстровано в МЮУ 27.10.2010 за №988/18283), встановлено механізм здійснення органами ПФУ обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Позивачем до матеріалів справи додано копії: договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2017, квитанції №1792 від 02.10.2017 на суму 8759,52 грн, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта. Такі ж документи було додано позивачем до заяви від 09.10.2017, поданої відповідачу.

Даючи оцінку зазначеним доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем здійснено придбавання житла квартири АДРЕСА_2, вказане житло придбано позивачем вперше. Про придбання житла вперше свідчить те, що до 02.10.2017 відсутні відповідні записи про внесення відомостей до Реєстру про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження за позивачем. За таких обставин, у відповідності до вимог п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування позивач не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування під час укладення договору купівлі житла вперше, а відповідач, отримавши заяву позивача з додатками, протиправно відмовив ОСОБА_2 у зверненні з поданням до територіального органу Державної казначейської служби України для повернення помилково сплачених коштів з підстав відсутності інформації щодо придбання житла вперше.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати судового збору, відповідачем не надано.

Також судом першої інстанції обраний вірний спосіб захисту прав та інтересів позивача, відповідно до п.5 Порядку від 03.09.2013 №787.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

В частині доводів апелянта колегія суддів враховує, що під час судового розгляду справи доведено факт першого придбання позивачем житла, через що в останнього виникли правові підстави для повернення безпідставно сплаченої суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно доводів відповідача про те, що він за Законом України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Пунктом 18 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції до 15.12.2017 встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи.

Таким, чином, аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що Галицьке ОУПФУ звільнене від сплати судового збору за подання до суду позовів, апеляційних та касаційних скарг. Разом тим, дане питання стосується не сплати судового збору за подання до суду заяви чи скарги, а сплати судових витрат за особу, на користь якої ухвалено судове рішення, що передбачено ч.1 ст. 94 КАС, а тому такі витрати обґрунтовано стягнуто з відповідача.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення з вищевикладених мотивів.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін визначені ч. 1 ст. 316 КАС України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у справі № 813/3973/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст виготовлено 31.01.2018.