Справа № 817/1141/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" січня 2018 р. Справа № 817/1141/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

позивача, представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "21" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу , -

ВСТАНОВИВ:

до Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 25.07.2017 №160-к «Про звільнення ОСОБА_3.»; поновити його на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26.07.2017; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.07.2017 по дату винесення судового рішення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.09.2017р. адміністративній позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 25 липня 2017 року №160-к «Про звільнення ОСОБА_3.». Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26 липня 2017 року. Стягнуто з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 липня 2017 року по 21 вересня 2017 року у розмірі 13415 грн. 20 коп. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26 липня 2017 року, та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - звернуто до негайного виконання.

Ухвалами Рівненського окружного адміністративного суду від 27.09.2017 року та від 03.11.2017р., відповідно, за ініціативою суду та заявою ОСОБА_3, виправлено описки у постанові Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року по даній справі (№817/1141/17), з викладенням четвертого та п'ятого абзаців резолютивної частини рішення у наступній редакції: "Стягнути з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 липня 2017 року по 21 вересня 2017 року у розмірі 13415 грн. 20 коп., без урахування податків та інших обов"язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику" та «Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26 липня 2017 року, та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6871 грн. 20 коп. - звернути до негайного виконання».

Не погодившись з постановою суду, відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що внаслідок прийняття розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації від 20.04.2017р. №91-к про поновлення позивача поза штатом, фактичне допущення до роботи ОСОБА_3 не відбулося, відтак у відповідача були відсутні підстави для попередження позивача про наступне вивільнення з посади та подальше його звільнення. Апелянт вважає, що місцем роботи позивача є відділ освіти Зарічненської районної державної адміністрації, як правонаступник управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації, а тому з даної установи необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. При цьому заробітна плата є похідною і залежить від прийнятого рішення судом апеляційної інстанції у даній справі.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Встановлено, що 18.07.2014 відповідно до розпорядженням голови Зарічненської РДА №103-к ОСОБА_3 звільнено з посади начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.08.2014 у справі №817/2095/14, яка набрала законної сили 24.09.2014, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської РДА від 18.07.2014 №103-к, ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА з 18.07.2014, та стягнуто з Зарічненської РДА на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.07.2014 по день поновлення на роботі.

19.05.2016 головою Зарічненської РДА прийнято розпорядження №93-к, відповідно якого пунктом 1 ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА з 18.07.2014.

При цьому, поновлюючи позивача на посаді відповідачем у такому розпорядженні визначено, що ОСОБА_3 поновлений поза штатом та приступив до роботи з 19.05.2016 (п.2), посадовий оклад з 19.05.2016 встановлений в розмірі 1390,00грн. (пп.3.1 п.3), оплата праці здійснюється в розмірі двох третин від такого окладу (пп.3.5 п.3), а робочий час з 19.05.2016 вважається простоєм (пп.3.3. п.3), до закінчення якого ОСОБА_3 зобов'язано не виходити на роботу (пп.3.4 п.3), та з 19.05.2016 по 18.07.2016, включно, надано відпустку без збереження заробітної плати терміном 61 календарний день (п.4), з проведенням розрахунків заробітної плати за весь період виходячи з вимог ст.113 КЗпП України (пп.6.2 п.6), яку було продовжено на 166 календарних днів з 19.07.2016 по 31.12.2016 розпорядженням голови Зарічненської РДА від 15.07.2016 №115-к.

Крім того, на підставі п.5 розпорядження голови Зарічненської РДА від 19.05.2016 №93-к ОСОБА_3 попереджено про наступне вивільнення з посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

21.12.2016 Рівненським окружним адміністративним судом у справі № 817/848/16 прийнято судове рішення, відповідно до якого визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 19.05.2016 №93-к «Про ОСОБА_3.» в частині пункту 2, пунктів 3.1, 3.3, 3.4 та 3.5 пункту 3, пункту 4, пункту 5, підпункту 6.2 пункту 6; та розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 15.07.2016 №115-к «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_3.».

Постанова Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/848/16 від 21.12.2016 набрала законної сили 04.01.2017.

31 січня 2017 року голова Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області прийняв розпорядження №38-к «Про звільнення ОСОБА_3.», відповідно до якого ОСОБА_3 звільнено з посади начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області 31 січня 2017 року за систематичні прогули державного службовця (відсутність на службі без поважних причин протягом усього робочого дня щоденно впродовж 5 робочих днів, а саме: 24, 25, 26, 27, 30 січня 2017 року) на підставі пункту 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу»

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2017 року у справі №817/253/17 було визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації від 31.01.2017 року №38-к «Про звільнення ОСОБА_3.» та поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 01.02.2017 року.

Постанова суду у справі №817/253/17 набрала законної сили 11.09.2017.

20.04.2017 головою Зарічненської РДА прийнято розпорядження №91-к «Про поновлення ОСОБА_3 на посаді державної служби», згідно якого було вирішено:

1. Поновити ОСОБА_3 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 01 лютого 2017 року.

2. Вважати ОСОБА_3 поновленим на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації (поза штатом) з 01 лютого 2017 року та таким, що приступив до роботи з дня, наступного за днем ознайомлення ОСОБА_3 із цим розпорядженням.

3. Визначити ОСОБА_3, начальнику управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації як такому, що обліковується поза штатом:

3.1. Умови оплати праці відповідно до законодавства.

24.04.2017 позивач був ознайомлений із Розпорядженням Зарічненської РДА №95-к від 24.04.2017 року «Про попередження ОСОБА_3 про наступне вивільнення», яким попереджено позивача про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності працівників районної державної адміністрації та з метою призначення державного службовця ОСОБА_3 у чинну структуру районної державної адміністрації.

24.04.2017 позивачу було також надано пропозиції щодо подальшого працевлаштування та запропоновано наступні наявні вакантні посади:

1) перший заступник голови районної державної адміністрації (на конкурсній основі),

2) начальник відділу з питань організаційного забезпечення та інформаційної діяльності апарату районної державної адміністрації,

3) начальник відділу контролю, документообігу та звернень громадян апарату районної державної адміністрації (на час відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами),

4) провідний спеціаліст відділу фінансово-господарського забезпечення апарату районної державної адміністрації.

5) оператор комп'ютерного набору І категорії відділу з питань організаційного забезпечення та інформаційної діяльності апарату районної державної адміністрації,

6) секретар керівника апарату районної державної адміністрації (на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку).

Одночасно позивачу роз'яснено, що так як у результаті реорганізації у новій структурі районної державної адміністрації, введеній в дію з 06.06.2016 розпорядженням голови районної державної адміністрації №101-к, управління освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації відсутнє, то позивач, після поновлення на посаді та перебуваючи поза штатом, не може здійснювати жодних функцій, передбачених посадовою інструкцією начальника управління освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації.

Листом від 28.04.2017 року ОСОБА_3 повідомив Зарічненську РДА про те, що наведений в попередженні про вивільнення від 24.04.2017 перелік вакантних посад за своїми освітніми, кваліфікаційними вимогами, умовами праці та заробітною платою не відповідають попередній посаді та освіті позивача, що унеможливлює їх прийняття, зважаючи також і на конкурсність та тимчасовість таких посад. В такому листі позивач також зазначив, що належного поновлення на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2017 року по справі №817/253/17 не відбулося у зв'язку із поновленням поза штатом, без затвердження посадової інструкції та без нарахування заробітної плати.

25.07.2017 розпорядженням голови Зарічненської РДА №160-к відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», керуючись статтями 6, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» ОСОБА_3 було звільнено з посади начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (поза штатом) 25.07.2017 у зв'язку зі скороченням чисельності державних службовців районної державної адміністрації (а.с.11).

Не згода з зазначеним рішенням і стала підставою звернення ОСОБА_3 з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що поновлення позивача на посаді поза штатом, не є фактичним допущенням його до роботи, тому у Відповідача були відсутні підстави для попередження позивача про наступне його вивільнення з подальшим звільненням.

Колегія суддів надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та прийнятому судовому рішенню вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (стаття 5 Закону України "Про державну службу").

Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну службу" цей закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Підставою для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі (пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу").

Згідно зі ст.24 КЗпП України трудові правовідносини у працівника виникають не з моменту укладання трудового договору, а з моменту, коли його фактично було допущено до роботи.

У відповідності до статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:

1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Прийняття роботодавцем рішення щодо поновлення незаконно звільненого працівника на роботі без виконання роботодавцем вимог статті 29 КЗпП та без фактичного допуску такого працівника до виконання попередніх обов'язків за посадою засвідчує, що оскільки працівник до виконання своєї трудової функції не приступив то трудові правовідносини між таким працівником та роботодавцем не виникли.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що внаслідок прийняття розпорядження голови районної державної адміністрації від 20.04.2017 №91-к про поновлення позивача поза штатом, тим самим фактичне допущення до роботи ОСОБА_3 не відбулося, звідси у Зарічненської районної державної адміністрації були відсутні підстави для попередження позивача про наступне його вивільнення з посади та подальше звільнення.

При цьому, факт відсутності фактичних трудових відносин підтверджується самим відповідачем, який в пропозиції щодо подальшого працевлаштування від 24.04.2017 вказав, що позивач після поновлення на посаді та перебуваючи поза штатом, не може здійснювати жодних функцій, передбачених посадовою інструкцією начальника управління освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зміст поновлення поза штатом сам по собі виключає можливість скорочення такої посади за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України та звільнення особи у зв'язку зі скороченням посади чи чисельності державних службовців районної державної адміністрації.

Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення (ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу").

Отже, при звільненні особи з державної служби на неї розповсюджуються гарантії, передбачені Кодексом законів про працю України.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України).

Частиною 2 статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами і доповненнями) містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Таку ж правову позицію підтримав Верховний Суд України в постанові від 10.03.2015 року №21-52а15.

При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Вчинення зазначених дій вимагає від роботодавця й положення статті 49-2 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 04.08.2010 року в справі №6-8884св10.

З урахуванням положень статті 49-2 КЗпП України звільнення працівника на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" можливо не раніше, ніж через два місяці після персонального попередження його про звільнення.

Зарічненська районна державна адміністрація зробила позивачу пропозиції щодо наявних вакантних посад першого заступника голови районної державної адміністрації (на конкурсній основі), начальника відділу з питань організаційного забезпечення та інформаційної діяльності апарату районної державної адміністрації, начальника відділу контролю, документообігу та звернень громадян апарату районної державної адміністрації (на час відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами), провідного спеціаліста відділу фінансово-господарського забезпечення апарату районної державної адміністрації, оператора комп'ютерного набору І категорії відділу з питань організаційного забезпечення та інформаційної діяльності апарату районної державної адміністрації та секретаря керівника апарату районної державної адміністрації (на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку).

Позивач відмовився від запропонованих посад у зв'язку з тим, що такі посади є тимчасовими і на конкурсній основі, а також не відповідають кваліфікаційно-освітньому рівню позивача, тобто не є рівнозначними його посаді.

Стаття 9 КЗпП України передбачає, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Положення статей 40 та 49-2 КЗпП України зобов'язують власника або уповноважений ним орган запропоновувати працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю.

Отже, запропоновані позивачу тимчасові посади, посада на конкурсній основі та посади, які не відповідають кваліфікаційно-освітньому рівню позивача не можуть вважатись належним виконанням передбаченого статтею 49-2 КЗпП України обов'язку, оскільки суттєво погіршують правове становище позивача.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну службу" рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Статтею 51 Закону України "Про державну службу" передбачено, що з метою встановлення розмірів посадових окладів поділено посади державної служби на 9 груп оплати праці.

Запропоновані позивачу посади не є рівнозначними раніше займаній посаді, оскільки вони віднесені до іншої групи оплати праці.

Також, судом вірно встановлено, що спірне розпорядження за формою не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки не містить посилання на підстави звільнення.

Зокрема, відповідно до п.7 розділу 9 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №1000/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 року за №736/27181, у кожному пункті розпорядчого документа з кадрових питань (особового складу) зазначається підстава щодо його видання (заява працівника, контракт, доповідна записка, рішення атестаційної комісії тощо).

В спірному розпорядженні про звільнення від 25.07.2017 №160-к відповідач не зазначив посилання на розпорядчий документ про зміни організаційної структури районної державної адміністрації, всупереч наведеним вимогам законодавства.

Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100), у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу в 13415 грн. 20 коп. за період з 26.07.2017 по 21.09.2017 (41 робочий день) суд вірно виходив із суми 327,20 грн., як середньоденної заробітної плати позивача, встановленої за матеріалами справи №817/253/17.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, їх задоволення, та наявність визначених нормами КАС України підстав для звернення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 26.07.2017 та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови з урахуванням ухвал про виправлення описок.

Доводи, наведені Зарічненською районною державною адміністрацією Рівненської області, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "21" вересня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "26" січня 2018 р.