Справа № 392/765/17(2-а/392/92/17)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2018 рокусправа № 392/765/17(2-а/392/92/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Божко Л.А.

судді: Дурасової Ю.В. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Маловисківського об'єднаного управління Пенійного фонду України Кіровоградської області на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 р. ухвалену суддею Кратка Д.М., в приміщенні Маловисківського районного суду Кіровоградської області, повний текст постанови складено 07 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Маловисківського об'єднаного управління Пенійного фонду України Кіровоградської області третя особа: Ліквідатор Відкритого акціонерного товариства "Маловисківський цукровий завод", арбітражний керуючий Шкуто Юрій Григорович зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и В:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Маловисківського об'єднаного управління Пенійного фонду України Кіровоградської області третя особа: Ліквідатор Відкритого акціонерного товариства "Маловисківський цукровий завод" арбітражний керуючий Шкуто Юрій Григорович, в якому просив визнати протиправною відмову Маловисківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в призначенні йому, пенсії по вислузі років з 11 травня 2017 року та зобов'язати Маловисківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити йому, пенсію по вислузі років на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 травня 2017 року.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 р. позов задоволено.

Не погодившись з постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 р., відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що при зверненні із заявою про призначення пенсії, позивачем не надано до Маловисківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області уточнюючу довідку, яка підтверджує роботи, що дають право на пенсію по вислузі років з ВАТ «Маловисківський цукровий завод» та ТОВ «Промторгцукор».

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, згідно його трудової книжки він працював з 11 серпня 1986 року по 01 березня 2001 року у ВАТ «Маловисківський цукровий завод» на посаді складача потягів (стаж роботи, що дає право на пенсію по вислузі років на даному підприємстві складає 14 років 6 місяців 21 днів.). З 01 березня 2001 року по 21 листопада 2002 року позивач працював складачем потягів у ТОВ «Промторгцукор» (стаж роботи, що дає право на пенсію по вислузі років на даному підприємстві складає 1 рік 7 місяців 20 днів.). Всього його стаж, що дає право на пенсію по вислузі років складає 16 років 3 місяці 11 днів. Загальний стаж роботи складає понад 25 років.

04 травня 2017 року позивач звернувся до Маловисківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення мені пенсії по вислузі років з 11 травня 2017 року та надав всі необхідні документи для призначення пенсії.

10 травня 2017 року відповідач відмовив йому у призначені пенсії по вислузі років, у звязку з відсутністю уточнюючих довідок з підприємств де працював позивач складачем потягів.

Відповідні уточнюючі довідки з підприємств де позивач працював складачем потягів позивач отримати не може, оскільки ТОВ «Промторгцукор» ліквідовано без правонаступників на початку 2000 -х років, а ВАТ «Маловисківський цукровий завод» з 2007 року перебуває в процедурі ліквідації у справі про банкрутство.

Крім того, 05 квітня 2017 року позивач звертався з письмовим листом до ліквідатора ВАТ «Маловисківський цукровий завод» арбітражного керуючого Шкутко Ю.Г., однак останій не видав йому уточнюючу довідку. В архівній установі позивачу повідомили про те, що документи ВАТ «Маловисківський цукровий завод» про стаж та заробітну плату працівників були передані до Маловисківського трудового архіву на зберігання.

Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такий висновок відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За приписами статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Процедура призначення та отримання пенсії, в тому числі за вислугу років, встановлена Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами згідно Закону України від 02 березня 2015 року № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах, за Списками професій і посад, що затверджують в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України при наявності спеціального стажу роботи для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Як встановлено судом першої інстанції відповідно до трудової книжки, позивач працював з 11 серпня 1986 року по 01 березня 2001 року в ВАТ «Маловисківський цукровий завод» на посаді складача потягів (стаж роботи, що дає право на пенсію по вислузі років на даному підприємстві складає 14 років 6 місяців 21 днів.). З 01 березня 2001 року по 21 листопада 2002 року позивач працював складачем потягів в ТОВ «Промторгцукор» (стаж роботи, що дає право на пенсію по вислузі років на даному підприємстві складає 1 рік 7 місяців 20 днів.). Всього його стаж, що дає право на пенсію по вислузі років складає 16 років 3 місяці 11 днів. Загальний стаж роботи складає понад 25 років .

З витребуваних у відповідача копій архівних довідок № 113 та № 114 від 09 лютого 2017 року про роботу позивача у справі вбачається, що позивач працював складачем потягів у ВАТ «Маловисківський цукровий завод» та у ТОВ «Промторгцукор» на посаді складача потягів.

У відповідності до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, документом про трудову діяльність працівника відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої наказом Мінпраці, Мін'юсту, Мінсоцзахисту від 29 липня 1993 року № 58, є трудова книжка, а уточнюючі довідки про період та характер роботи, що дають право на пільгову пенсію, вимагаються у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, аналіз зазначених норм свідчить про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та не потребує додаткових відомостей у разі наявності відповідних записів у ній, визначених пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст.ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008р., п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004р., п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011р., п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014р. тощо).

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду даної справи у їх сукупності, враховуючи вищенаведені норми законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що оскільки позивач має достатній стаж роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, то у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач має право на пенсію за вислугу років, а дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачеві такого виду пенсії та щодо відмови включити до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, періоду роботи на посаді складача потягів , є протиправними

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем у справі позовних вимог знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи, і судом першої інстанції постановлено правильне рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, неповне з'ясування чи недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Маловисківського об'єднаного управління Пенійного фонду України Кіровоградської області- залишити без задоволення.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 25.01.2018 р.

Головуючий суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова