Справа № 723/3222/17
Суддя: Цуркан В. В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 723/3222/17
Провадження № 2-а/715/2/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

Судді Цуркана В.В.

при секретарі судового засідання Майщук С.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі Глибоцького районного суду Чернівецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірних дій та зобовязати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірних дій та зобовязати вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 27.01.1993 року по 05.08.2015 року він працював суддею Сторожинецького районного суду Чернівецької області. 25.07.2014 року, позивач досяг 65 річного віку, а відтак пенсійного віку, а тому завчасно подав заяву про звільнення, однак, через певні обставини, фактично позивач звільнений із посади судді через один рік, а саме: 05.08.2015. При цьому, позивач вказує на те, що його незаконно було позбавлено права на утримання повної заробітної плати судді, а також інших пільг та отримання загальної пенсії за віком, що набуто ним після досягнення 60-річного віку. У звязку із відмовою відповідача нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 суддівське утримання згідно чинного законодавства, останній змушений був звернутися до суду з позовом про зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати йому належне суддівське утримання. Згідно постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09.09.2016 року, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_2, щомісячного довічного грошового утримання за період з 18 липня 2016 року по 31 травня 2016 року виходячи з суми заробітної плати в розмірі 22048,00 грн. (що становить 18520,32 грн. в місяць) та з 01.06.2016 року по день припинення права на таку виплату, виходячи з суми заробітної плати в розмірі 23200 грн. (що становить 19488,00 грн. в місяць). Крім того, суд вирішив зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, за період з 18 липня 2016 року по 31 травня 2016 року виходячи з суми заробітної плати в розмірі 22048,00 грн. (що становить 18520,32 грн. в місяць) та з 01.06.2016 року по день припинення права на таку виплату, виходячи з суми заробітної плати в розмірі 23200 грн. (що становить 19488,00 грн. в місяць) та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою, перерахувавши її на його особистий пенсійний рахунок. Позивач зсилається на норми закону, відповідно до яких судді у відставці, який має стаж роботи понад 20 років, виплачується довічне грошове утримання в розмірі 80% зарплати діючого судді. За кожний повний рік понад 20 років, розмір утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90 % заробітку судді. До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. А відтак, ОСОБА_2 зазначає, що в період з 1971 року по 21.06.1976 рік він навчався на денній формі навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, а це пять років, з яких 2,5 роки йому за законом повинно бути зараховано до суддівського стажу, що має право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання. Крім цього, в період з 14.05.1968 по 10.03.1969 рр. він проходив строкову військову службу, таким чином до 22 років 6 місяців суддівського стажу відповідач повинен зарахувати до стажу судді, що надає позивачу право на отримання 90% грошового утримання ще 3 роки та 4 місяці. З урахуванням вищезазначеного, ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату йому довічного грошового утримання, виходячи з 90% заробітку судді, однак, відповідач відмовив у такому перерахунку позивачу. А тому, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом та просить визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Чернівецькій області, про відмову в перерахунку та виплаті йому 90% заробітної плати діючого судді станом на 27.03.2017 року, довічного грошового утримання судді у відставці. Також просить, зобовязати відповідача зарахувати йому до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, половину календарного періоду проходження навчання на денній формі навчання, а саме, 2 роки 6 місяців та 11 місяців проходження строкової військової служби. Провести перерахунок та виплату цих сум з врахуванням виплачених сум за період з 27.03.2014 року по 01.12.2017 року по 1536 грн. на місяць та з 01.12.2017 року по 90% зарплати діючого судді, без обмежень граничного розміру такого утримання. А також, стягнути з держбюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на його користь сплачений ним судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 19.12.2017 року, відкрито спрощене позовне провадження у відповідності до положень 257 КАС України.

Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами справи представник відповідача отримав, 26.12.2017 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

На виконання ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, у встановлений 15-ти денний термін з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі, представник відповідача 10.01.2018 року, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову позивачу за безпідставністю та незаконністю таких позовних вимог.

Відповідно до ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву в якій просить позов задовольнити, справу слухати у його відсутності, а також просив зобовязати відповідача у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати йому перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Представник відповідача, ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав які викладені у відзиві.

Суд, вивчивши письмові докази по справі, оцінивши повідомлені сторонами обставини своїх вимог та заперечень, на підставі аналізу встановлених фактичних обставин справи і відповідних їм правовідносин, вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного судового рішення про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів, фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 народився 25 липня 1949 року.

В період з 14.05.1968 по 10.03.1969 рр. ОСОБА_2 проходив строкову військову службу, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.

В період з 01.09.1971 року по 21.06.1976 рік ОСОБА_2 навчався на денній формі навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.

27.01.1993 року, ОСОБА_2 призначено на посаду судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.

30.05.2003 року, ОСОБА_2 обрано на посаду судді місцевого Сторожинецького районного суду Чернівецької області безстроково, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.

05.08.2015 року, ОСОБА_2 звільнено з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області у звязку з поданням ним заяви про відставку.

01.11.2017 року, ОСОБА_2 подав до Управління Пенсійного фонду України у Сторожинецькому районі заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно постанови Глибоцького районогосуду Чернівецької області від 09.09.216 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Сторожинецькому районі Чернівецької області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити перерахунок і виплату довічного грошового утримання, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_2, щомісячного довічного грошового утримання за період з 18 липня 2016 року по 31 травня 2016 року виходячи з суми заробітної плати в розмірі 22048,00 грн. (що становить 18520,32 грн. в місяць) та з 01.06.2016 року по день припинення права на таку виплату, виходячи з суми заробітної плати в розмірі 23200 грн. (що становить 19488,00 грн. в місяць). Крім того, суд вирішив зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, за період з 18 липня 2016 року по 31 травня 2016 року виходячи з суми заробітної плати в розмірі 22048,00 грн. (що становить 18520,32 грн. в місяць) та з 01.06.2016 року по день припинення права на таку виплату, виходячи з суми заробітної плати в розмірі 23200 грн. (що становить 19488,00 грн. в місяць) та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою, перерахувавши її на його особистий пенсійний рахунок. У решті позовних вимог відмовлено.

Листом 539/15-11 від 15.11.2017 року Головне Управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області, обґрунтовуючи свої вимоги повідомило, ОСОБА_2С, що він набув право на виплату 84% від 25 600 грн., що на сьогодні складає 21 504 грн. на місяць.

Дії Головного Управління ПФ України в Чернівецької області щодо визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% заробітної плати без визначення загального стажу роботи на посаді судді, не зарахування половини періоду навчання на денному відділенні юридичного закладу та календарного періоду проходження строкової військової служби позивач вважає неправомірними, що стало підставою звернення до суду.

Стаж роботи ОСОБА_2 на посаді судді визначається згідно Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року (із змінами та доповненнями станом на 20.03.2002 року).

У абзаці першому ч.4 ст. 43 ст.43 ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992 року (із змінами та доповненнями станом на 20.03.2002 року) передбачено, що за кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року (із змінами та доповненнями станом на 20.03.2002 року) втратив чинність у звязку з прийняттям нового Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07.07.2010 року, в пункті 11 Перехідних положень якого було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Окрім того в п.4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 визначено, що «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання», а в п.6 резолютивної частини цього ж рішення передбачає, що «Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене».

Тому станом на 27.01.2014 року у ОСОБА_2 був наявний стаж роботи на посаді судді 20 років, який давав йому право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків, однак після здобуття цього права позивач продовжував працювати на посаді судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області до 05.08.2015 року, тобто понад 20 років.

Крім цього, до стажу судді Безпалько М.С. необхідно зарахувати половину строку навчання у вищому юридичному закладі з 01.09.1971 року по 21.06.1976 рік (2 роки 6 місяців) та календарний період проходження військової служби з 14.05.1968 року по 10.03.1969 рік (9 місяців 24 дня) згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (із змінами від 11.06.2008 року №545), якої пункт 3-1 доповнено новим абзацом: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ 21.12.2016 року п.34 «Прикінцевих та перехідних положень» був доповнений новим четвертим абзацом такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)», що підтвердило правильність визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Головне Управління ПФ України в Чернівецькій області грубо порушило права ОСОБА_2 не зарахувавши до його стажу роботи на посаді судді: половину періоду навчання на денному відділенні юридичного факультету Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1971 року по 21.06.1976 рік (2 роки 6 місяців) та календарний період проходження строкової військової служби в армії з 14.05.1968 року по 10.03.1969 року (9 місяців 24 дня).

Таким чином суд дійшов висновку, що загальний стаж роботи на посаді судді Безпалько М.С. на момент подання заяви про відставку (із зарахуванням половини періоду навчання на денному відділенні в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова та календарного періоду проходження строкової військової служби в армії) становить 25 років 10 місяців, що дає йому право на призначення 90% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, у постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244/14а Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

За вказаних обставин, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, Суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню частково, оскільки Судом установлено, що дії відповідача є неправомірними і такими, що порушують права позивача на пенсійне забезпечення, гарантовані у ст.ст.17, 22 Конституції України.

Питання судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Враховуючи те, що позивач заявив вимогу немайнового характеру, позов задоволено частково, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640,00 грн.

На підставі ст.382 КАС України, суд який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд вважає за необхідне зобовязати відповідача подати в місячний строк з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

На підставі викладеного, ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992 року (із змінами та доповненнями), ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (із змінами), рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року, п.34 «;Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» №1402-УІІІ від 02.06.2016 року (із змінами від 21.12.2016 року), керуючись ст.ст.2, 77, 139, 257, 258, 262, 382 КАС України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, якими ОСОБА_2 відмовлено в проведенні перерахунку та виплаті 90% заробітної плати діючого судді, станом на 27.03.2017 року, довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці: половину календарного періоду проходження навчання на денній формі навчання 2 роки і 6 місяців, на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.. ОСОБА_3 за спеціальністю правознавство з 1971 року по 1976 рік та проходження строкової військової служби з 14.05.1968 року по 10.03.1969 року 9 місяців 24 дня.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в в Чернівецькій області перерахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 листопада 2017 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати ОСОБА_2 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області надати звіт про виконання призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 30-ти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: