Справа № 285/4687/17
Суддя: Михайловська А. В.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4687/17

провадження у справі №2-а/0285/13/18

26 січня 2018 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинський міськрайонного суду Житомирської області Михайловська А.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій, -

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 позивач по справі, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірним рішення відповідача №6 від 13.02.2017 року про відмову йому в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов»язати відповідача призначити і нарахувати йому пенсію зі зниженням пенсійного віку.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що у лютому 2017 році він звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, йому було відмовлено у звязку з тим, що він не надав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки на даний час видати таке посвідчення обласна держадміністрація не може, вважає відмову протиправною, а тому він звернувся до суду з цим позовом.

26.12.2017 року даний позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні).

16.01.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, оскільки позивачем не надано належно оформленого посвідчення для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Дослідивши докази, які знаходяться у матеріалах справи, та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненню 55 років, звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку.

13.02.2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку посилаючись на те, що надане ним посвідчення потерпілого 4 категорії, серія В-І № 286010 від 13.11.1996 року, видане Лугинською райдержадміністрацією, а відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ № 51 від 20.01.1997 року, видача посвідчень проводиться обласними державними адміністраціями .

З огляду на наступне, така відмова відповідача у призначенні позивачу пільгової пенсії є неправомірною.

Судом встановлено, що позивач є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується відповідним безстроковим посвідченням, яке діє на всій території України, категорії 4, серія В-1 №286010 від 13.11.1996, що видане Лугинською райдержадміністрацією.

Вказане посвідчення недійсним або підробленим не визнане, а, отже, є чинним, що сторонами не оспорюється.

Крім цього, факт постійного проживання позивача з 10.08.1988 року по 25.11.1992 рік та з 18.09.1999 року по даний час в с. Мала Цвіля Новоград-Волинського району Житомирської області, яке потерпіло внаслідок Чорнобильської катастрофи та відносилося до четвертої зони посиленого радіоекологічного контролю до 31.12.2014 року, підтверджено довідкою Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області та не оспорюється сторонами, також.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слідує, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Згідно пункту 2 ч. 3 статті 55 зазначеного Закону особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на З роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Водночас, обумовлена норма закону передбачає, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 ( із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 30.07.2015 № 13-2) (далі - Порядок №22-1)

До заяви про призначення пенсії за віком додається, крім іншого, документи, які засвідчують особливий статус особи

З наведеного слідує, що для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» позивач зобов'язаний подати пенсійному органу документ, який засвідчують особливий статус особи посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого раді посиленого радіоекологічного контролю у 1988-1992роках.

Відповідно до частини 4 статті 65 Закону ( редакції станом на дату видачі позивачу райдержадміністрацією посвідчення 14.09.1996 року) видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМ України N 501 від 25 серпня 1992 р. (чинної на момент видачі названого посвідчення) та Постанови КМ України від 20.01.1997 року №51 «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться державними адміністраціями областей.

За таких обставин, беззаперечно органом до повноважень якого віднесено видачу обумовлених посвідчень є обласні державні адміністрації.

Відповідно до Постанови КМ України від 23 липня 1991 року № 106 населений пункт с. Мала Цвіля Новоград-Волинського району Житомирської області відносився до зони посиленого радіологічного контролю.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме ст. 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю. Цим же Законом статті 2 (визначення категорії зон радіоактивних забруднених територій) та 23 (Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено.

З наведеного слідує, що населений пункт, у якому проживав позивач з моменту прийняття названого Закону, втратив правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку з чим, позивач позбавлений можливості отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до існуючого порядку.

Відтак, позивач фізично позбавлений можливості виправити виявлений відповідачем недолік у виданому йому посвідченні.

Однак, вирішуючи даний спір суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», для встановлення пільг і компенсацій визначається така категорія осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач належить до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Таким чином, наведені обставини підтверджують те, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, встановленими Законом, зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій та свідчить про безпідставність вказаної відмови відповідача у її призначенні пенсії та недотриманні відповідачем необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, дія.

Отже, доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, за наявності досліджених судом доказів, не спростовують цього факту.

А тому з урахуванням положення ч. 2 ст. 77 КАС України, за яким в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, рішення Новоград-Волинського об»єднаного управління пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 є неправомірним.

Стосовно вимоги про зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку, то відповідно до пунктів 1.1 та 4.3 названого вище Порядку №22-1 управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі є органом, що призначає пенсію.

Після надходження заяви та за документів орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто підставою для повідомлення про відмову у призначені пенсії може бути виключно рішення пенсійного органу прийняте з цього питання.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Тому в цій частині адміністративний позов підлягає до задоволення частково, зобов»язавши відповідача вирішити питання про призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням того, що позивач належить до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та має право на користування пільгами (в тому рахунку і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку), встановленими Законом.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України при задоволенні позову судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 6, 139, 241, 246, 256, 295, 297 КАС України, ст.ст. 11, 14, 15, 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд, -

ухвалив :

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Новоград-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 6 від 13.12.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії.

Зобов'язати Новоград-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (Код , місцезнаходження - вул.Єрьоменка, 16 м. Новоград-Волинський Житомирської області) розглянути подану ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання с. Мала Цвіля , вул. Центральна, 9 Новоград-Волинського району Житомирської області) заяву про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням того, що ОСОБА_1 належить до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та має право на користування пільгами (в тому числі, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку), встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Новоград-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 640 грн.

В решті вимог - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складення повного судового рішення 26.01.2018 року.

Суддя : А.В.Михайловська