Справа № 810/4114/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року № 810/4114/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миронівський агрокомплекс» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миронівський Агрокомплекс» про стягнення податкового боргу у розмірі 970880,89 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 відкрито скорочене провадження у справі №810/4114/17.

У зв'язку з набранням чинності новою редакцією Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 адміністративну справу №810/4114/17 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом у розмірі 970880,89 грн. внаслідок невиконання податкових обов'язків зі сплати орендної плати з юридичних осіб, податку на додану вартість, податку на додану вартість с/г підприємств за операціями з с/г товарами послугами, суми ПДВ, що залишаються у розпорядження с/г підприємства. Позивач зазначає, що заборгованість підтверджується даними податкових декларацій, які були подані відповідачем самостійно.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, про що надав відзив.

На обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що контролюючий орган не направив копії позовної заяви, що не дозволяє з'ясувати підстави виникнення заявленого до стягнення податкового боргу та встановити його обґрунтованість.

З цих же підстав відповідач заперечував щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 заяву ТОВ «Миронівський Агрокомплекс» із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до податкового органу були подані податкові декларації, у яких відповідач самостійно визначив податкові зобов'язання, що підлягають сплаті до бюджету, а саме:

- податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2016 рік № від 05.02.2016, у якій позивачем визначено річну суму податкового зобов'язання у розмірі 14112,71 грн., зі сплатою 1176,06 грн. у січні-лютому та 1176,05 грн. у грудні 2016 року (а.с. 63-64);

- уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2016 рік № від 18.03.2016, у якій відповідачем збільшено річну суму податкового зобов'язання на 481763,32 грн., з доплатою 42419,41 грн. за лютий 2016 року та 43934,39 грн. щомісячно, починаючи з березня 2016 року (а.с. 69-70).

- податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2016 рік № від 08.02.2016, у якій позивачем визначено річну суму податкового зобов'язання у розмірі 25010,91 грн., зі сплатою 2084,24 грн. у січні-лютому та 2084,27 грн. у грудні 2016 року (а.с. 65-66);

- уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2016 рік № від 18.03.2016, у якій відповідачем збільшено річну суму податкового зобов'язання на 167574,07 грн., з доплатою 14272,87 грн. за лютий 2016 року та 15330,12 грн. щомісячно, починаючи з березня 2016 року (а.с. 71-72);

- податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2016 рік № від 05.02.2016, у якій позивачем визначено річну суму податкового зобов'язання у розмірі 211895,74 грн., зі сплатою 17657,98 грн. у січні-лютому та 17657,96 грн. у грудні 2016 року (а.с. 67-68);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 року, у якій відповідачем визначене податкове зобов'язання у розмірі 60797,00 грн. (а.с. 73);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2016 року, у якій відповідачем визначене податкове зобов'язання у розмірі 216252,00 грн. (а.с. 74);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2016 року, у якій відповідачем визначене податкове зобов'язання у розмірі 104978,00 грн. (а.с. 75);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року, у якій відповідачем визначене податкове зобов'язання у розмірі 108503,00 грн. (а.с. 76);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016 року, у якій відповідачем визначене податкове зобов'язання у розмірі 90458,00 грн. (а.с. 77);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року, у якій відповідачем визначене податкове зобов'язання у розмірі 76672,00 грн. (а.с. 78);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016 року, у якій відповідачем визначене податкове зобов'язання у розмірі 90458,00 грн. (а.с. 79);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року, у якій відповідачем визначене податкове зобов'язання у розмірі 76671,00 грн. (а.с. 80);

Визначені у вказаних податкових деклараціях податкові зобов'язання з орендної плати за вересень-грудень 2016 року у загальному розмірі 320731,17 грн. відповідач не сплатив, що підтверджується даними інтегрованої картки ТОВ «Миронівський Агрокомплекс».

Визначені у вказаних податкових деклараціях податкові зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 824789,00 грн. відповідач сплатив частково на суму 175465,00 грн.

Крім того, як вбачається з інтегрованої картки ТОВ «Миронівський Агрокомплекс», у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем узгоджених грошових зобов'язань, контролюючим органом здійснено нарахування пені у розмірі 825,72 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 970880,89 грн.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст.56 ПК України).

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 статті 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

У силу положень пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема даних інтегрованої картки відповідача, самостійно визначені у податкових деклараціях податкові зобов'язання відповідач у строки, встановлені податковим законодавством, не сплатив.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 21.06.2016 №70501-10 на суму 21400,18 грн.

Вказану податкову вимогу вручено уповноваженому представникові відповідача 22.06.2016, що підтверджується корінцем податкової вимоги форми «Ю» від 21.06.2016 №70501-10 (а.с. 60).

Доказів оскарження податкової вимоги форми «Ю» від 21.06.2016 №70501-10 або сплати вказаної у ній суми податкового боргу відповідач не надав.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктами 95.2, 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості у розмірі 970880,89 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Миронівський Агрокомплекс» (ідентифікаційний код 38164261, місцезнаходження: 08835, Київська область, Миронівський район, село Росава, вул. Бібліотечна, буд. 23) у банках, що обслуговують такого платника, 970880 (дев'ятсот сімдесят тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 89 коп. у рахунок погашення податкового боргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Н.Д. Панченко