Справа № 826/8398/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 грудня 2017 року № 826/8398/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Григоровича П.О., суддів Аблова Є.В., Смолія І.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомГромадської організації «Львівська обласна організація Всеукраїнської правозахисної організації «Меморіал» імені Василя Стуса
до третя особаДержавного комітету телебачення і радіомовлення України 1. Державна фіскальна служба України 2.Товариство з обмеженою відповідальністю «Форс Україна»
провизнання протиправним та скасування дозволу,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді в Окружному адміністративному суді міста Києва перебуває позов Громадської організації «Львівська обласна організація Всеукраїнської правозахисної організації «Меморіал» імені Василя Стуса про визнання протиправним та скасування дозволу № 118 від 30 червня 2017 року на ввезення видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, виданий Державним комітетом телебачення та радіомовлення України товариству з обмеженою відповідальністю «Форс Україна» на ввезення на територію України видавничої продукції ТОВ «Видавництво «Е» (скорочена назва ООО «Издательство «Зксмо» м. Москва, Російська Федерація, вул. Р. Зорге, 1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2017 вжито заходів забезпечення позову та зупинено дію дозволу № 118 від 30 червня 2017 року до набрання рішенням по справі №826/8398/17 законної сили.

Ухвалою Суду від 10.07.2017 повернуто заяву позивача про зміну позовних вимог у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 106 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що в період дії ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 №826/13094/15 відповідач не мав права видавати оскаржуваний дозвіл.

Представник позивача звернувся до Суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, посилаючись при цьому на правомірність дозволу № 118 від 30.06.2017 та зазначає, що позивачем в позовній заяві та під час розгляду справи не обґрунтовано наявність порушеного права, яке підлягає судовому захисту в рамках спірних правовідносин, з урахуванням чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представники третіх осіб в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, підтримуючи при цьому правову позицію відповідача.

Справа розглянута в письмовому провадженні у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2017 року Державним комітетом телебачення і радіомовлення України, відповідно до ст.281 Закону України «Про видавничу справу» та Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №262 «Про деякі питання видачі (відмови у видачі, анулювання) дозволу на ввезення видавничої продукції», видано Наказ №118, відповідно до п.1 якого:

- у зв'язку з усуненням причин, що стали підставою для відмови у видачі дозволів відповідно до наказу Держкомтелерадіо від 16.06.2017 № 106 та на підставі висновку від 29.06.2017 № 0046(п) видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Форс Україна» дозволи на ввезення видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, строком на п'ять років згідно з переліком, що додається.

Обґрунтовуючи наявність порушеного права, тим самим не погоджуючись з правомірністю Наказу, позивач посилається на те, що вказаний дозвільний документ надає право та можливість третій особі - товариству з обмеженою відповідальністю «Форс Україна» ввозити на територію України книги антиукраїнського змісту з метою провокування дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу, тощо.

При цьому, позивач відзначає, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 №826/13094/15 зупинено митне оформлення операцій із ввезення на митну територію України книжок видавництва з Російської Федерації: «ООО «Издательство «Яуза», «ООО «Яуза-пресс», «ООО «Издательство «ЭКСМО», «ООО «Алгоритм» до ухвалення рішення в адміністративний справі № 826/13094/15 та набрання ним законної сили, внаслідок чого видання дозволу на ввезення книжок вказаних видавництв в період дії ухвали від 15.12.2015 №826/13094/15 є неправомірним.

Разом з цим, позивач вважає, що має право звертатись до Суду з даним позовом для захисту прав, свобод та інтересів невизначеного (широкого) кола осіб та інтересів держави, адже таке право, на переконання представника позивача, передбачено статутними документами Громадської організації та відповідає вимогам Закону України «Про громадські організації та об'єднання».

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приписами ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З вказаних правових норм вбачається, що особа може звернутися до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень лише в тому випадку, якщо останні безпосередньо впливають на її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Тобто, особа наділена правом оскаржити до суду не будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які на її думку, були вчинені з порушенням вимог закону, а лише ті, що мають безпосереднє відношення до особи, яка подала адміністративний позов.

Таким чином, звертаючись до суду з вищезазначеним позовом Львівська обласна історико-просвітницька правозахисна організація (ЛОІППО) «Меморіал» зобов'язана була зазначити не лише в чому полягає протиправність, на її думку, Наказу №118 від 30.06.2017, а й чим останній порушує її права та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

За твердженнями позивача, останній наділений правом на звернення з даним позовом, з огляду на статутну діяльність останнього.

Окружний адміністративний суд міста Києва відхиляє зазначені доводи позивача, з урахуванням наступного.

Так, п. 1.1 Статуту визначено, що Львівська обласна історико-просвітницька правозахисна організація «Меморіал» імені Василя Стуса - це добровільне об'єднання громадян, яке ставить за мету сприяння встановленню та правове дослідження фактів злочинної діяльності державних органів колишніх тоталітарних режимів щодо населення України, пам'яток духовної та матеріальної культури, викриття антигуманного змісту теорії і практики цих режимів, захисту прав людини і провадить правозахисну та доброчинну діяльність для задоволення та захисту соціальних, моральних , матеріальних прав та інтересів учасників національно-визвольних змагань, політв'язнів, репресованих, громадян України.

У той же час, Конституційний суд України у рішенні від 28.11.2013 №12-рп/2013 вказав, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

З наявних у матеріалах справи доказів, у тому числі виходячи зі змісту статутної діяльності позивача, не вбачається наявності в останнього повноважень на звернення до суду з даними позовними вимогами в інтересах широкого кола осіб та Держави.

При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України не містить положень, які б давали позивачу право звертатися до суду в інтересах невизначеного кола осіб/держави із вимогою про скасування акта індивідуальної дії, прийнятого стосовно конкретною особи, в даному випадку - ТОВ «Форс Україна».

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що Громадська організація «Львівська обласна організація Всеукраїнської правозахисної організації «Меморіал» імені Василя Стуса є неналежними позивачем за даними позовними вимогами, в матеріалах справи відсутні докази порушення прав Громадської організації безпосередньо оскаржуваним актом індивідуальної дії, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Посилання позивача на те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 №826/13094/15 зупинено митне оформлення операцій із ввезення на митну територію України книжок видавництва з Російської Федерації: «ООО «Издательство «Яуза», «ООО «Яуза-пресс», «ООО «Издательство «ЭКСМО», «ООО «Алгоритм» до ухвалення рішення в адміністративний справі № 826/13094/15 та набрання ним законної сили, внаслідок чого видання дозволу на ввезення книжок вказаних видавництв в період дії ухвали від 15.12.2015 №826/13094/15 є неправомірним, Судом відхиляються, адже відповідач не належить до системи органів, що здійснюють митне оформлення товарів, а відтак, вказаний судовий акт не може обмежувати коло повноважень відповідача, в тому числі щодо видачі наказу № 118 від 30 червня 2017 року.

До того ж, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2017 №826/13094/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017 відмовлено в задоволенні позовних вимог Львівської обласної історико-просвітницької правозахисної організації (ЛОІППО) «Меморіал» про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення пропозицій Раді національної безпеки та оборони України щодо застосування відносно видавництв Російської Федерації, причетних до випуску книжок антиукраїнського та сепаратистського спрямування, а саме: ООО "Издательство "ЭКСМО" (також відоме під логотипом "Э"), ООО "Издательство "АЛГОРИТМ", ООО "Издательство "ЯУЗА", ООО "Издательство "АСТ", секторальних санкцій у вигляді обмеження торговельних операцій ввезення і продажу на території України книжкової продукції; зобов'язання Державну фіскальну службу України до вирішення питання про введення секторальних санкцій щодо російських видавництв ООО "Издательство "ЭКСМО" (також відоме під логотипом "Э"), ООО "Издательство "АЛГОРИТМ", ООО "Издательство "ЯУЗА", ООО "Издательство "АСТ" припинити пропуск через митний кордон України книжкової продукції даних видавництв.

В даному випадку Окружний адміністративний суд міста Києва не вважає за необхідне досліджувати питання дотримання відповідачем процедури прийняття Наказу №118, адже дані обставини не є спірними, а обґрунтування позовних вимог виключає процедурні (процесуальні) недоліки під час прийняття вказаного акту індивідуальної дії.

До того ж, за умови відсутності доказів порушення прав позивача вказаним наказом, досліджувати його відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України є процесуально недоцільним.

Враховуючи все зазначене в сукупності, Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 72, 94 та 158-163, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя П.О. Григорович

Судді Є.В. Аблов

І.В. Смолій