Справа № 274/2853/17
Суддя: Замега О. В.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

cправа № 274/2853/17
Р І Ш Е Н Н Я провадження № 2-а/0274/37/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2018 року м. Бердичев

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі - Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 Управління патрульної служби в м. Житомир лейтенанта поліції Осіпчука Юрія Петровича про скасування постанови та закриття провадження в справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 602665 від 10 липня 2017 року, винесену інспектором роти 1 Управління патрульної поліції в м. Житомир лейтенантом поліції Осіпчуком Ю.П. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позов мотивує тим, що даною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу в розмірі 170 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП. На думку інспектора, порушення полягало в тому, що 10.07.2017 року близько 21 год. 40 хв. на автодорозі Житомир- Могилів-Подільський він керував трактором МТЗ-80, у якого був закритий стороннім предметом задній номерний знак, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України. З даною постановою він не згодний, оскільки оскільки його транспортний засіб відноситься до категорій багатоцільових сільськогосподарських машин, завданням яких є забезпечення сільськогосподарських потреб за допомогою причіпних та/або навісних пристроїв. В даному випадку до трактора було приєдано навісні тракторні граблі- ворушилки типу "Сонечко", які частково закривали номерний знак, однак це зумовлено конструкцією навісного пристрою. Інспектор виписав постанову, не складаючи протоколу. Не надав час для звернення за правовою допомогою, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Доказів вчинення мною порушення відповідачем також не надано.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмовий відзив, у якому заперечив доводи позивача. Вказав, що відповідно до ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів. Зазначає, що водій перед виїздом зобов"язаний перевірити правильність розміщення та кріплення вантажу. Факт порушення був зафіксований нагрудною камерою поліцейського, однак дані відеозаписи видалені у зв"язку з закінченнням строку зберігання інформації. Норми ст. 33 КУпАП не застосовуються при накладенні стягнення за порушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі в автоматичному режимі. Протокол не складається в разі вчинення порушень, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідач зазначає, що підготовку та розгляд справи було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства,. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд прийшов до наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух».

Судом встановлено, що згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 602665 від 10 липня 2017 року, винесеної інспектором роти 1 Управління патрульної поліції в м. Житомир лейтенантом поліції Осіпчуком Ю.П., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу(а.с. 7).

Згідно положення ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За статтею 121 КУпАП, передбачено притягнення до адмін. відповідальності за такі порушення, зокрема: ч. 6 ст. 121 КУпАП - Керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.2.9 (в) ПДРУ забороняється керувати транспортним засобом ... без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що адміністративна відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП наступає у випадку керування транспортним засобом, у якого номерний знак закритий іншими предметами, що не дає змоги чітко визначити символи цього номерного знака з відстані 20 м.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач посилається на п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, згідно якого у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому, з наданих матеріалів, не зрозуміло чи роз"яснено позивачу права та обов"язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення, визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтею 121 КУпАП розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що після того, як позивач, заперечивши під час зупинки допущене порушення, інспектор відповідно до ст. 258 КУпАП повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, чого не було зроблено, оскільки з оскаржуваної постанови вбачається, що до неї долучено нічого не було.

Доказів відеофіксації порушення та будь - яких інших доказів відповідачем не надано.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 279 КУпАП) потягло за собою порушення прав позивача, гарантованих ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд рахує, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення прийнята необґрунтовано, є неправомірною і підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 77, 90, 132, 134, 242-246, 250, 293-295 КАС України, "Правилами Дорожнього Руху", затвердженими Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 pоку, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 Управління патрульної служби в м. Житомир лейтенанта поліції Осіпчука Юрія Петровича про скасування постанови та закриття провадження в справі - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 602665 від 10 липня 2017 року, винесену інспектором роти 1 Управління патрульної поліції в м. Житомир лейтенантом поліції Осіпчуком Юрієм Петровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя: О.В. Замега