Справа № 802/2286/17-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2286/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

25 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Левчук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - відповідач) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та зупинення видаткових операцій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 06.12.2017 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з поданням про визнання обґрунтованим рішення від 06.12.2017 про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3 та прийняття рішення про зупинення видаткових операцій платника податків на розрахункових рахунках ФОП ОСОБА_3

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду прийнятою 06.12.2017 о 13:50 хв. у м. Вінниця подання задоволено частково.

Визнано обґрунтованим рішення від 06.12.2017 про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3

В задоволенні решти вимог подання відмовлено та вказано, що постанова підлягає до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким подання задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2017 Головним управління ДФС у Вінницькій області винесено наказ №3915 про проведення фактичної перевірки для проведення перевірки з питань дотримання вимог Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", постанови Правління НБ України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

На підставі п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України та на виконання вимог п. 82.3 ст. 82 ПК України, наказу №3915 від 20.11.2017, ГУ ДФС у Вінницькій області сформовано направлення на перевірку за №2411 та №2412 від 20.11.2017 щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (магазин, АДРЕСА_1).

27.11.2017 за результатами проведеної перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки за №250/02/32/14/НОМЕР_1.

Як слідує із акту, під час проведення перевірки було здійснено контрольну закупку за готівку мультимедійної колонки JBL Clip Plus Black. Даний товар відноситься до групи технічно - складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) - мультимедійні колонки, код згідно УКТЗЕД , відповідно до постанови КМ України №231 від 16.03.2017 "Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговування) або гарантійні заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій".

Таким чином, в ході перевірки виявлено порушення п. 1,2 ст. 3 та п. 6 ст.9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг", а саме: здійснення продажу технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, за готівку без застосування реєстраторів розрахункових операцій.

04.12.2017 начальником управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області сформовано звернення до в.о. начальника ГУ ДФС у Вінницькій області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3

06.12.2017 в. о. начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДФС у Вінницькій області звернулось до суду із поданням про зупинення видаткових операцій на рахунках ФОП ОСОБА_3 за відсутності правових підстав, передбачених ПК України, що виключає можливість його задоволення у цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням, зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Підпунктом 20.1.31 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом (пп. 20.1.32 п. 20.1 ст. 20 ПК України).

Згідно п. 89.4 ст. 89 ПК України у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Пунктом 91.4 ст. 91 ПК України зазначено, що у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Пунктом 94.1 ст. 94 ПК України вказано, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством (пп. 94.2.4 п. 94.2 ст. 94 ПК України).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що право контролюючого органу на звернення до суду з поданням про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути зумовлено виключно при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень, та (або) перешкоджанням виконанню податковим керуючим повноважень, визначених ПК України в разі наявності у платника податків податкового боргу та з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань, визначених ПК України.

При цьому, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 ПК України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Слід зауважити, що згідно п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі - презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з поданням про зупинення видаткових операцій на рахунках, ГУ ДФС у Вінницькій області посилається на те, що платник податків здійснив розрахункову операцію без РРО, а також вказує, що реєстратор розрахункових операцій відсутній.

Проте, апеляційний суд зазначає, що сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише того майна (коштів), яке є необхідним для виконання певних зобов'язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

При цьому, фіскальним органом не надано суду розрахункових рахунків платника податку та не вказано суми коштів на яку накладається арешт.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що наведені представником позивача в апеляційній скарзі та судовому засіданні доводи не є підставою для зупинення видаткових операцій, при цьому інших доказів в підтвердження обґрунтованості поданого подання, податковим органом не надано.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з адміністративним позовом (в порядку позовного провадження) про арешт коштів, які є необхідними для виконання певних зобов'язань платника податків.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.