Справа № 820/3544/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

22 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3544/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковська А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017, м. Харків, повний текст складено 21.11.17 по справі № 820/3544/17

за позовом Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційного підприємство, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд: скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області: № від 08 серпня 2017 року; № від 08 серпня 2017 року в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 6687 грн. 26 коп., № від 08 серпня 2017 року в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 18 567 грн. 46 коп.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що зазначені податкові повідомлення-рішення є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року в задоволенні адміністративного позову Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: п. 102.1 ст. 102, п. 14.1. 154, п. 14.1.156, п. 14.1.265 ПК України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним державним ревізором - інспектором відділу адміністрування податків і зборів з юридичних осіб території обслуговування Ізюмської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Харківській області Крикун Ларисою Миколаївною, на підставі пункту 20.1.4, п.20.1, ст.20 та в порядку статті 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями (далі - Податковий кодекс) проведено камеральну перевірку з питання дотримання граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань по екологічному податку за надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та за надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти за період з: 20.02.2012 р. по 30.05.2017 р.

За результатами перевірки складено акт № 7635/20-40-12-08-18/24673063 від 19.07.2017 року, яким встановлено, що позивачем несвоєчасно було сплачено узгоджені податкові зобов'язання по екологічному податку (код бюджетної класифікації19010100) по податковим деклараціям платника екологічного податку за IV квартал 2011 року, І-ІV квартали 2013 року, І-ІV квартали 2014 року, І-ІV квартали 2015 року та І-ІІІ квартали 2016 року, по екологічному податку (код бюджетної класифікації 19010200) за IV квартал 2011 року, І-ІV квартали 2013 року, І-ІV квартали 2014 року, І-ІV квартали 2015 року та І-ІІ квартали 2016 року, ІІІ-ІV квартали 2016 року І квартал 2017 року.

08 серпня 2017 року відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № про зобов'язання сплатити штафні санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання по екологічному податку в розмірі 2124 грн. 42 коп,, № про зобов'язання сплатити штафні санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання по екологічному податку в розмірі 29 617 грн. 01 коп. та № про зобов'язання сплатити штафні санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання по екологічному податку в розмірі 63 073 грн. 95 коп.

Позивач, непогоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями: № від 08 серпня 2017 року на суму 2124,42 грн.; № від 08 серпня 2017 року в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 6687 грн. 26 коп., № від 08 серпня 2017 року в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 18 567 грн. 46 коп., звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем в ході проведення перевірки було встановлено, що позивачем, в порушення п.57.1 ст.57 ПК України, у граничні терміни терміни не було сплачено узгодженої суми податкових зобов'язань по екологічному податку по податковим деклараціям платника екологічного податку за IV квартал 2011 року, І-ІV квартали 2013 року, І-ІV квартали 2014 року, І-ІV квартали 2015 року та І-ІІІ квартали 2016 року. Встановлено, що фактична сплата сум податкових зобов'язань була здійснена несвоєчасно з порушенням граничного строку.

Згідно п.п. 46.1 ст 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.57.1 ст. 57 ПК України платник податків повинен самостійно сплатити суму податкового зобов'язання зазначену у поданій ним декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку.

Згідно п.31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 126.1 ст.126 ПК України якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим кодексом такий платник притягується до відповідальності у вигляді штрафу на 10% при затримці до 30 календарних днів та 20% при затримці більше ніж 30 днів наступних за останнім днем строку сплати сум грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що за результатами перевірки відповідно п. 126.1 ст.126 ПК України до позивача по факту погашення узгоджених податкових зобов'язань були нараховані штрафні санкції 20% на сумму 29617,01 грн. від суми погашеного боргу на загальну суму 148085,05 грн. та у розмірі 10% на суму 2124,42 грн. від суми погашеного боргу на загальну суму 21244,2 грн. та у розмірі 20% на суму 63073,90 грн. від суми погашеного боргу на загальну суму 315369,95 грн.

Статтею 113 ПК України визначено, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами У країни.

Статтею114 ПК України встановлено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним ст. 102 ПК України.

Згідно п. 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що несплата суми податкового зобов'язання є триваючим порушенням (з початком наступного дня після збігу встановленого законом граничного терміну сплати та із закінченням у день фактичної сплати) а тому, з урахуванням положень ч. 7 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) щодо застосування аналогії закону, перебіг строку давності для визначення платнику податків податкового зобов'язання за платежем із штрафних санкцій, застосованих на підставі ст.126 ПК, починається з дня, наступного за днем фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення граничних строків нараховуються по особовій картці платника в автоматичному режимі в день погашення податкового боргу. У зв'язку із цим, контролюючий орган може самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника тільки після факту погашення податкового боргу.

Судом встановлено, що відповідно до результатів перевірки штрафні санкції виникли в день погашення боргу, а саме з 30 жовтня 2015 року по 31 травня 2017 року, починаючи з дня наступного за днем фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання відбулося нарахування оскаржених штрафних санкцій.

Враховуючи те, що нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання по екологічному податку за надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та за надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти, визначеного позивачем самостійно у розрахунках, в період з 30.10.2015 року по 31.05.2017 року не перевищує 1095 днів, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що нарахування штрафних санкцій на суму податкового боргу є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстакнції про те, що позовні вимоги позивача є не правомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року по справі № 820/3544/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 , 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 р. по справі № 820/3544/17 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 по справі № 820/3544/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.О. Бондар
Повний текст постанови складено 29.01.2018.