Справа № 757/18057/16-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Губської О. А., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: 12 годин 12 хвилин, дата складання повного тексту невідома) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень інспектора патрульної поліції капітана поліції Кизими Сергія Миколайовича; скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 807095 від 28.03.2016 р. про накладення штрафу в розмірі 510, 00 грн.; закриття справи у зв'язку з відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано дії інспектора патрульної служби капітана поліції Кизими С. М. щодо винесення відносно ОСОБА_3 постанови серії ПС2 № 807095 від 28.03.2016 р. неправомірними.

Скасовано постанову серії ПС2 № 807095, винесену інспектором патрульної служби капітаном поліції Кизим С. М. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП України.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позиція апелянта обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необхідність складення постанови у справі про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, оскільки така постанова складається безпосередньо на місці вчинення правопорушення у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП.

Крім того, апелянт зазначив, що відповідач не є юридичною особою, а тому не має процесуальної правоздатності в статусі відповідача.

Апелянт також вказав, що позивачем було порушено підпункти «а» та «д» п. 15.10 ПДР, оскільки позивач зробив неможливим рух інших транспортних засобів та створив суттєву перешкоду в русі обслуговуючому транспорту.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - змінити в частині мотивування з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 28.03.2016 р. інспектором патрульної поліції роти № 6 батальйону № 2 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кизимою С. М. відносно ОСОБА_3 було винесено постанову серії ПС2 № 807095 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з якої вбачається, що 28.03.2016 р. об 11 годині 07 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Гусовського, 2-А у м. Києві здійснив стоянку навпроти виїзду з дитячого садку № 653, чим заблокував та створив суттєву перешкоду в русі обслуговуючого транспорту, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 122 КУпАП (а. с. 4).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі ( ч.2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

За таких обставин, доводи суду першої інстанції про необхідність складення спірної постанови за місцем вчинення правопорушення є помилковими, та такі мотиви для задоволення позовних вимог не відповідають нормам матеріального права.

У відповідності до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо доведеності вини правопорушника, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

У відповідності до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, в тому числі, опис обставин, установлених під час розгляду.

В той же час, у оскаржуваній постанові відсутнє посилання на пункт ПДР, що, на думку відповідача, недотриманий позивачем.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, матеріали справи не містять доказів існування будь - яких порушень ПДР, а оскаржувана постанова не містить норми, порушення якої призвело до притягнення позивача до відповідальності, з огляду на що, судом першої інстанції правомірно визнано протиправними дії інспектора та скасовано оскаржувану постанову.

Щодо доводів апелянта про неналежність відповідача у справі, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до 52 КАС України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Апелянт наголошує, що управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції не є юридичною особою, відтак, не має процесуальної правосуб'єктності.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України (у чинній редакції) порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В той же час, Департамент патрульної поліції, як управнена сторона адміністративного процесу, скористався своїм процесуальним правом на доступ до правосуддя, в ході розгляду справи отримував процесуальні документи суду першої інстанції, був обізнаним зі змістом пред'явленого позову, уповноважив свого представника на подання заперечень на адміністративний позов та апеляційної скарги.

Оскільки відповідач є структурним підрозділом апелянта, та заміна відповідача до іншого результату вирішення справи не призвела б, колегія суддів приходить до висновку, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права до неправильного вирішення справи не призвело, з огляду на що відновлення порушеного права позивача не може бути знівельоване з одних лише формальних міркувань.

Крім того, апелянт просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі, натомість доводів про необхідність скасування такого рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог не навів, з огляду на що колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляціцної скарги в цій частині.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду першої інстанції, враховуються в цій частині в якості підстави для зміни рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, однак, відхиляються в якості підстави для скасування судового рішення в будь-якій його частині.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його зміни в частині мотивування.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року змінити в частині мотивування.

В іншій частині постанову Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 25.01.2018 р.)