Справа № 755/14211/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Літвіної Н.М., суддів Федотова І.В., Коротких А.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено: визнано дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 неправомірними; зобов'язано Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Києва призначити з 15 серпня 2016 року ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зарахувавши до пільгового стажу трудовий стаж роботи у ВАТ «Радикал» за період з 17 вересня 1990 року по 08 грудня 1997 року на посаді майстра по ремонту обладнання цеху № 3; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач - Лівобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, неповно з'ясовано обставини справи, що призвело до неправильного її вирішення. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправомірно задовольнив вимоги позивача з 15 серпня 2016 року та не застосував наслідки пропуску строку звернення до суду. Крім того, апелянт стверджує, що пільгова довідка № 1967 від 22 грудня 2015 року видана ТОВ «Радикал» завірена дублікатом печатки даного товариства у зв'язку з чим виникають сумніви у її достовірності.

В свою чергу у поданий до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на необґрунтованість вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що аналогічна правова позиція з приводу вирішення справ про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити призначення пенсії на пільгових умовах висловлена Київським апеляційним адміністративним судом по справі № 755/5076/17.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працював в цеху № 3 у ВАТ «Радикал» (Завод хімікатів) в період часу з 17 вересня 1990 року по 08 грудня 1997 року на посаді майстра по ремонту обладнання цеху № 3, що підтверджується відомостями трудової книжки (а.с. 7-8).

15 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві із заявою за реєстраційним № 562/8382 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 (а.с. 13).

Однак, листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві від 07 квітня 2017 року № 3183/17 ОСОБА_2 було повідомлено про те, що розпорядженням Управління від 09 вересня 2016 року № 38119, йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки надана пільгова довідка не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 920 від 05 липня 2006 року.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів в обґрунтування правомірності відмови позивачу призначити пенсію на пільгових умовах за списком № 1.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, однак вважає, що судом першої інстанції неправомірно стягнуто з відповідача судовий збір, що свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_2, він працював в цеху № 3 у ВАТ «Радикал» (Завод хімікатів) в період часу з 17 вересня 1990 року по 08 грудня 1997 року на посаді майстра по ремонту обладнання цеху № 3.

З довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданої ВАТ «Радикал» № 1966 від 22 грудня 2015 року встановлено, що позивач працював у ВАТ «Радикал» повний робочий день в період часу 17 вересня 1990 року по 08 грудня 1997 року на посаді майстра по ремонту обладнання цеху № 3. Також, у вказаній довідці зазначено, що дані професії, посади входять до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, розділ 8 «Хімічне виробництво» підрозділ 1 пункт 1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 162.

В силу вимог п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон 1788-ХІІ) (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Правовими положеннями ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Пункт 8 Наказу Міністерства праці та соціальної політики «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 18 листопада 2005 року № 383, передбачає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», застосовуються Список № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, і Список № 2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Враховуючи те, що п. 1 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 06 грудня 1991 року № 1931 зазначений закон в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій, був введений в дію з 1992 року та те, що позивач має стаж роботи на посаді майстра по ремонту обладнання цеху № 3 за період з 17 вересня 1990 року по 08 грудня 1997 року, правила отримання позивачем пенсії за віком на пільгових умовах визначається згідно із списками, що затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, з 09 червня 1992 року - Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, а з 11 березня 1994 року Постановою КМ України від 11 березня 1994 року №162.

Пункт б) ст. 9 Закону СРСР «Про державні пенсії» встановлював, що чоловіки робітники і службовці на інших роботах з важкими умовами праці - за списком виробництв, професій і посад, який затверджений Радою Міністрів СРСР, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менш 25 років.

Пункт д) ст. 9 Закону СРСР «Про державні пенсії» закріплював, що робітники і службовці передбачені в пунктах «а» і «б» цієї статті, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, якщо не менше половини стажу (12 років 6 місяців для списку № 2), необхідного для призначення ним цієї пенсії, припадає на відповідні роботи, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно із ст. 62 Закону 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.38 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 вказано, що при прийнятті документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження та має право вимагати від підприємств, установ, організацій, фізичних осіб дооформлення у трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і поданих додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 7 постанови № 22-1 Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, які подаються для оформлення пенсії.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач 15 серпня 2016 року надав до пенсійного органу заяву і всі можливі документи, перелік яких встановлений у вищезазначеній постанові.

Вказані обставини також визнав відповідач у своїй відповіді від 07 квітня 2017 року № 3183/17.

Відповідно до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Тобто, вимога пенсійного органу надати уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу позивача для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є правомірною лише у тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах останнього.

В даному випадку, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують спеціальний трудовий стаж ОСОБА_2 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, які передбачені за Списком № 1, а тому твердження відповідача про невідповідність довідки ВАТ «Радикал» від 22 грудня 2015 року № 1966 вимогам постанови Кабінету міністрів України від 05 липня 2006 року № 920 є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що пенсійним органом протиправно відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки зазначене не відповідає правовим положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 15 серпня 2016 року (момент звернення).

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави для висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 починаючи з 15 серпня 2016 року.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги з 15 серпня 2016 року, оскільки матеріалами справи підтверджується, що саме 15 серпня 2016 року позивачем подана до відповідача заява про призначення пенсії.

Також не заслуговують на увагу доводи представника апелянта про пропуск строку звернення до суду з поданим адміністративним позовом, оскільки, як встановлено під час апеляційного розгляду справи, про відмову у призначенні пенсії позивач дізнався з листа Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві від 07 квітня 2017 року.

Доказів того, що розпорядження від 09 вересня 2016 року № 38119 або відомості про прийняття такого рішення направлялись позивачу, відповідачем всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України до суду не надано.

Відповідно, суд першої інстанції вірно визначив момент, з якого позивач дізнався про порушення свої прав (дата отримання позивачем листа відповідача від 07 квітня 2017 року)..

Колегією суддів встановлено, що позов подано до суду 21 вересня 2017 року, тому визначений ст. 99 КАС України процесуальний строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущений.

З огляду на зазначені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, на переконання судової колегії, судом першої інстанції безпідставного стягнуто з відповідача судовий збір.

З тексту спірного судового рішення встановлено, що судом першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (чинного на момент розгляду справи в суді першої інстанції) Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Вказані обставини свідчать про те, що стягнення судового збору з суб'єкта владних повноважень, якого звільнено від сплати судового збору протирічить нормам процесуального законодавства у зв'язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача вказаних витрат.

Разом з тим, в решті вимог суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311, ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

У скасованій частині прийняти нове рішення, яким присудити за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Федотов І.В.

Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2018 року.