Справа № 465/945/17
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді -Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, справу за адміністративним позовом Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова правонаступником якого є Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 09.11.2016 року у ВП №52656844,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 09.11.2016 року у ВП №52656844.

Свої вимоги мотивує тим, що старшим державним виконавцем Мельником Р.І. 09.11.2016 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат в розмірі 94,44 грн. на проведення виконавчих дій за виконавчим листом № 465/7961/15-а, виданим 15.09.2016 року про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 551,20 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена старшим державним виконавцем неправомірно та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ч.3 ст. 42 Закону України " Про виконавче провадження" витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження. Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України " Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інші рахунки , які заборонено законом. Відповідно до ст. 73 Закону, кошти Пенсійного Фонду України використовуються на виплату пенсій передбачених лише цим Законом, тобто страхових пенсій. Відтак,позивач, вважає, що старшим державним виконавцем порушено норми Закону України "Про виконавче провадження" та неправомірно винесено постанову від 09.11.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 94, 44 грн., а тому таку слід скасувати.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним в позові. Просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності із клопотанням про закриття провадження у справі, мотивуючи таке тим, що виконавче провадження № 52656844 закінчено 27.04.2017 року на підставі п.3 ч.1 ст. 39 Закону України " Про виконавче провадження", відтак дана обставина унеможливлює подальше стягнення коштів із Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова .

Сторона позивач проти закриття провадження із цих підстав категорично заперечила.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши клопотання представника відповідача та наявні в матеріалах справи документи та докази , суд вважає, що даний адміністративний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Дана норма кореспондується з положенням ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», в якій зазначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 29.09.2016 року № 13 «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з виконанням рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган або державна установа, підприємство, організація» зазначив, що Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів покладено обов'язок виконання рішень суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, установа, організація, у тому числі й органи Пенсійного фонду України.

Такий обов'язок органів Казначейства є безумовним та не залежить від наявності в цих органах відкритих рахунків Пенсійного фонду України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 року № К/800/49379/15 (803/1260/14) та Верховного Суду України № 3-316гс15 від 08.07.2015 року та № 317гс15 від 24.06.2015 року.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Львівській області поступив виконавчий лист № 465/7961/15-а, виданий 15.09.2016 року про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 551,20 грн., після отримання якого, старшим державним виконавцем цього відділу ОСОБА_2 винесено постанову від 09.11.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 94, 44 грн. ( ВП № 52656844).

При цьому судом встановлено, що Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львоваі, як територіальний орган виконавчої влади, підпадає під визначення «державний орган» в розумінні Законів України «Про виконавче провадження», «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому примусове стягнення грошових коштів з нього можливе лише через органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів і органам державної виконавчої служби відповідні виконавчі документи не підвідомчі.

Відтак, старший державний виконавець Мельник Р.І. повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ у цій справі має виконуватися виключно органом Казначейства, в якому обслуговується боржник.

За таких обставин, враховуючи, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 не враховано вищевказаних вимог законів та нормативних актів, виданих на їх виконання, і як наслідок, протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що такі його дії слід визнати протиправними, а спірну постанову скасувати.

Неправомірність дій та рішень державного виконавця визнано і самим відповідачем , підставність якого викладена у клопотанні про закриття судового провадження та постанові про закриття виконавчого провадження.

Що стосується клопотання відповідача в частині закриття виконавчого провадження, то суд таке не розглядає, оскільки воно заявлено неналежною особою. Законодавець у ст. 238 КАС України дав вичерпний перелік підстав для закриття провадження, а крім того проти закриття заперечує позивач.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3 ст. 6, 14 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»; ст.ст. 2, 5 - 9, 11, ч. 2 ст. 77, 132, 139, 241-246, 251 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати дії старшого державного виконавця Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про стягнення з Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова витрат на проведення виконавчих дій від 09.11.2016 року у ВП №52656844 в сумі 94 ( дев"яносто чотири) гривні 44 коп., протиправними.

Постанову старшого державного виконавця Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про стягнення з Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова витрат на проведення виконавчих дій від 09.11.2016 року ВП №52656844 в сумі 94 ( дев"яносто чотири) гривні 44 коп., скасувати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського адміністративного апеляційного суду через суд, що постановив рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя: В. Кузь