Справа № 812/1114/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року справа №812/1114/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар - Чернявська К.Г.

за участю представників:

позивача - не прибув

відповідача - Дряхлов Є.О. довіреність № ББУ/РА64/ББ/17 від 11.12.2017 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 812/1114/17 (суддя 1 інстанції Басова Н.М., складено у приміщенні суду за адресою 93411, м. Сєвєродонецьк, просп. Космонавтів, 18) за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за Списком № 1 за період з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року у розмірі 198866,39 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» в якому просило стягнути заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за Списком №1 за період з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року у розмірі 198866,39 грн.

Постановою від 25 жовтня 2017 року Луганський окружний адміністративний суд задовольнив позов.

Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 30/1, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, р/р 8 в ЛОУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 304665, ) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 1 за період з 01.07.2017 по 31.07.2017 у сумі 198866,39 (сто дев'яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 39 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції послався на матеріали пенсійних справ які містяться в іншій справі, чим в свою чергу порушив норми процесуального закону. Вважає, що уклавши Концесійний договір, відповідач є правонаступником ДП «Ровенькиантрацит» виключно за тими правами та обов'язками, які сформувались у ДП «Ровенькиантрацит» на момент укладення Концесійного договору та які передані за зведеним актом приймання передачі, тобто апелянт не набуває всіх без виключення прав та обов'язків, зокрема тих, які можуть настати в майбутньому. На думку відповідача, таке правонаступництво можливо виключно при припиненні юридичної особи шляхом реорганізації чи ліквідації. Посилається на п. 6.3 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 відповідно до якої, у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники. Також зазначив, що на момент укладення Концесійного договору 01.12.2011 року у ДП «Ровенькиантрацит» не могло виникнути обов'язку по оплаті фактичних витрат на доставку та виплату пільгових пенсій по працівникам, яких позивачем зазначено у розрахунках витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки останні отримали право на пільгову пенсію у період, починаючи з 2014 року. Вважає, що зобов'язання по оплаті витрат на доставку та виплату пенсій по працівникам даної справи не могло бути передане відповідачу, оскільки на момент укладення Концесійного договору таке зобов'язання не виникло.

В судове засідання позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про розгляд справи без участі їх представника.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти поводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та наданого відзиву на апеляційну скаргу, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» зареєстровано в якості юридичної особи з 01.07.2011 №0000719 , .

Вказані обставини підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.22-30).

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наступним працівникам: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_76, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_16, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_67, ОСОБА_75 (а.с.6-7).

На адресу ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» позивач направляв розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вищезазначеним працівникам (а.с.10-17,145-172).

Згідно картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідачем у період з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року відповідно до направлених розрахунків утворилася заборгованість у розмірі 198866,39 грн. (а.с.5).

Відповідач заперечував проти розрахунку фактичних витрат зважаючи на те, що позивачем проігноровано принцип пропорційності покриття витрат із отриманим стажем на кількох підприємствах та вважає, що жоден з зазначених працівників не міг отримати стаж роботи у відповідача більше 5 років. Тобто, відповідач стверджує, що Державне підприємство «Ровенькиантрацит», у відокремлених підрозділах якого працювали особи, які мають право на пільгові пенсії, повинне відшкодовувати фактичні витрати пропорційно стажу роботи вказаних працівників на цьому підприємстві.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог та оцінюючи обґрунтованість апеляційної скарги відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до пп.1 п.4 Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року N 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за №41/26486, встановлено, що управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення.

Згідно з пп.9 п.4 зазначеного Положення, управління Фонду здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) окремим категоріям працівників залежно від умов праці за результатами атестації робочих місць можуть призначатися пенсії за рахунок коштів підприємств та організацій, але не раніше ніж за 5 років до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону;

3) особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Таким чином, обов'язок відшкодування підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульовано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Відповідно до п. 6.1. Інструкції № 21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах:

- 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році;

- 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році;

- 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році;

- 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році;

- 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році;

- 70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році;

- 80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році;

- 90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році;

- 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1. Інструкції № 21-1 встановлено, що платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці:

підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6.4. Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.5. Інструкції № 21-1 встановлено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до п.6.8. Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно посилань суду першої інстанції на матеріали пенсійних справ які містяться в іншій справі виходячи з наступного.

По справі № 812/964/17 на яку послався суд першої інстанції, 09 жовтня 2017 року Луганським окружним адміністративним судом ухвалено постанову якою вирішено спір по суті між тими самими сторонами що й у даній справі та аналогічним предметом позову окрім періоду. Матеріали пенсійних справ були оглянуті у судовому засіданні під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час розгляду справи № 812/964/17 у суді першої інстанції) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Частиною 5 ст. 71 КАС України передбачено, що суд може збирати докази з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з аналізу викладених норм, колегія суддів вважає, що при розгляді справи у суді першої інстанції стосовно дослідження доказів, суд діяв відповідно до вимог чинного процесуального права.

Постанова від 09 жовтня 2017 року по справі № 812/964/17 набрала законної сили та не оскаржувалась.

В матеріалах справи міститься копія Концесійного договору Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на 30 аркушах, оскільки як вже зазначалось обставини по справі № 812/1114/17 ідентичні з обставинами по справі № 812/964/17 та стосуються тих самих сторін (а.с.63-93а).

З вищевказаного договору вбачається, що Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» укладено концесійний договір від 01.12.2011 року, відповідно до якого концесіонер - ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» є правонаступником підприємства - Державного підприємства «Ровенькиантрацит» за майновими та немайновими правами та обов'язками (пункт 33.8 договору).

Відповідно до п. 11.30 на відповідача покладений обов'язок забезпечувати своєчасну сплату податків і зборів, передбачених чинним законодавством України.

Також відповідно до п.65 договору концесії ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» забезпечує збереження передбачених чинним законодавством, галузевою угодою, колективним договором існуючих на момент укладання концесійного договору соціальних гарантій для працівників Підприємства - ДП «Ровенькиантрацит», у тому числі і тих, які будуть звільнені у зв'язку з припиненням Підприємства, цілісний майновий комплекс якого передано в концесію.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження відповідача з приводу того, що ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» не є правонаступником ДП «Ровенькиантрацит» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій а також те, що на апелянта не розповсюджуються права та обов'язки в майбутньому.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість вимог щодо стягнення з ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 за попередні періоди підтверджена постановою Луганського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року у справі № 812/964/17, яка набрала законної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спір у справі стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список № 1), а тому обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам покладено саме на відповідача.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 812/1114/17 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за Списком №1 за період з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року у розмірі 198866,39 грн. - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 812/1114/17 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 29 січня 2018 року

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду може бути оскаржено до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова