Справа № 357/13647/17
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 м. Біла Церква адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції роти № 6, батальйону № 3, полку № 1, лейтенанта поліції Лебединець В.Ю. про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 03.11.2017 року відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ним п. 2.1 б) ПДР України, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ Lanos д.н.з. НОМЕР_1, по автодорозі Київ-Одеса 78 км, біля КПП м. Біла Церква Київської області і будучи зупиненим відповідачем, не пред'явив на вимогу останнього свідоцтво реєстрації на транспортний засіб. Цю постанову позивач вважає незаконною, оскільки відповідачем порушено встановлений законом порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушено права позивача, передбачені ст.268 КУпАП. А тому позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови серії АР № 513881 від 03.11.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; визнати протиправною та скасувати вказану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник за довіреністю подав до суду заперечення на адміністративний позов.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.11.2017 року о 15 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Одеса 78 км, біля КПП м. Біла Церква Київської області, керував автомобілем НОМЕР_2, був зупинений інспектором УПП. Під час перевірки документів водій не пред'явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в результаті чого на місці зупинки поліцейським було складено постанову про порушення водієм пункту 2.1 б) ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 425 грн.

За п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2.1 б) правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що на вимогу поліцейського свідоцтво реєстрації на транспортний засіб було пред'явлено ОСОБА_1, але не відразу, оскільки йому був необхідний час знайти вказаний документ. ОСОБА_1 пояснив поліцейському, що напередодні автомобіль знаходився на станції технічного обслуговування і де саме працівники сервісу залишили його документ невідомо, тому попросив інспектора зачекати поки він з'ясує по телефону дане питання. На момент пред'явлення свідоцтва постанова вже була складена поліцейським.

Із заперечень представника відповідача вбачається, що дійсно ОСОБА_1 пред'явив свідоцтво реєстрації на транспортний засіб, однак на той момент постанову про накладення адміністративного стягнення вже було винесено. Представник відповідача також зазначив, що відповідач надав час позивачу для пред'явлення свідоцтва, проте позивач лише зробив вигляд, що шукає його. Після того як повідомив, що не може знайти документ, поліцейський почав складати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ст.258 КУпАП України, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих автоматичному режимі.

Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, ст.258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

ВАСУ зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою ст. 258 КУпАП, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У цьому рішенні зазначено, зокрема, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею ст. 126 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, а розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В постанові про притягнення позивача до адмінвідповідальності вказується на порушення ним п. 2.1 б) ПДР України, а саме: що водій не пред'явив свідоцтво реєстрації на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2.1 б) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Але тільки описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Жодних доказів щодо вчинення позивачем вказаного вище адміністративного правопорушення відповідачем не надано, відсутні посилання на такі докази і в самій постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

А тому проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що оскаржувану позивачем постанову належить скасувати, а провадження по справі про адмінправопорушення закрити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, крім того, належних доказів того, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, суду не було надано.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 247, 256, 268, 280, 283, 293 КУпАП, ст..ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії лейтенанта поліції Лебединця Віталія Юрійовича щодо винесення постанови серії АР № 513881 від 03.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 6 батальйону № 3, полку № 1, лейтенанта поліції Лебединця Віталія Юрійовича серії серії АР № 513881 від 03.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня отримання копії постанови.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. М. Кошель