Справа № 465/953/17
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

31.01.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові , інспектора взводу № 2 батальйону № 3 УПП у м. Львові ОСОБА_2, інспектора взводу № 2 батальйону № 3 УПП у м. Львові ОСОБА_3 про скасування постанов серії АР № 558081 від 12 лютого 2017 року та серії АР № 550857 від 12.02.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч.4 ст. 121 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові , інспектора взводу № 2 батальйону № 3 УПП у м. Львові ОСОБА_2, інспектора взводу № 2 батальйону № 3 УПП у м. Львові ОСОБА_3 про скасування постанов серії АР № 558081 від 12 лютого 2017 року та серії АР № 550857 від 12.02.2017 року про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 121 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 12.02.2017 року серії АР № 558081 , 12.02.2017 року об 11 год. 40 хв. він, позивач, керуючи автомобілем Пежо 31 державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Городоцькій, 151 у м. Львові здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 " Зупинку заборонено", чим порушив розділ 33; 3; 3.34 ПДР України.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 12.02.2017 року серії АР № 550857, 12.02.2017 року об 13 год. 10 хв. він, позивач, керуючи автомобілем Пежо 31 державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Ст. Бандери, 65 у м. Львові здійснив рух із забрудненими номерними знаками, що не дає змогу чітко визначити символи номерних знаків з відстані 20 метрів, чим порушив п.2.9. ( в) ПДР України.

Разом з тим, як вказує позивач, зазначених правопорушень він не вчиняв. Ним дійсно було здійснено зупинку по вул. Городоцькій,143 у м. Львові. Здійснена зупинка була вимушеною для того щоб висадити супроводжуючу його особу, якою був його брат, для того, щоб той міг пройти до залізнодорожного вокзалу та поїхати у м. Київ, попередньо придбавши для нього, позивача, лікарства в аптеці, що у будинку № 143 у м. Львові. Крім того, його автомобіль був припаркованим з включеними сигналами аварійної зупинки, жодним чином не перешкоджаючи руху транспортних засобів, натомість працівники поліції змусили його з"їхати з місця паркування, де ними було складено протокол. Окрім того, працівниками поліції було оглянуто його автомобіль і ними не було виявлено жодних перешкод для подальшого руху, а відтак постанова , що була складена в цей же день через кілька годин свідчить про явну помсту працівників поліції, через те, що він не погодився із вчиненим правопорушенням. Тому, вважає дії співробітників поліції неправомірними та такими, що грубо порушують вимоги КУпАП, а відтак просить визнати їх дії протиправними та скасувати постанови про адміністративні правопорушення складені відносно нього 12.02.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на долучені до адміністративного позову докази і просить суд звернути увагу, а саме на чек із " Аптека низьких цін" від 12.02.2017 року, що підтверджує купівлю ліків о 12 год. 17 хв., тоді як він припаркував свій автомобіль з включеними сигналами аварійної зупинки, карту виїзду швидкої медичної допомоги № 200 від 12.02.2017 року із зазначеним часом 12 год. 39 хв, а також фото номерних знаків його автомобіля в час складання протоколу за ч. 6 ст. 121 КУпАП, із якого вбачається, що номерні знаки чітко видно. Також просить врахувати відеозапис, що міститься на наданому ним компакт диску та задоволити адміністративні позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові та додатково пояснив, що зупинку змушений був здійснити з метою запобігання негативних наслідків, що могли виникнути із за стану його здоров'я. Стверджує що зупинка була вимушеною оскільки йому стало погано. Чому за кермо не сів його брат, пояснив тим, що згідно технічного паспорта управління вказаним автомобілем може здійснюватися тільки ним або матір'ю, якій цей автомобіль належить. Після зупинки він, позивач, перебував в автомобілі і чекав брата. Факт придбання тим лікарств підтверджується касовим чеком та товарним чеком, які долучені до матеріалів справи. Разом з тим на запитання головуючого так і не зміг пояснити чому лікарства придбавалися в різних аптеках та у різний час, і чому відсутній касовий чек другої аптеки.

Стверджує, що коли здійснював вимушену зупинку то жодного забороняючого знаку не було. У той же час, на запитання головуючого, для чого увімкнув маяки аварійної зупинки пояснити не зміг, зазначивши, що завжди так робить. Позивач також не заперечив, що станом на сьогодні на вказаному відрізку дороги є забороняючий дорожній знак, але коли він був встановлений та ким, йому не відомо.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який був наданий позивачем вбачається, що факт складання постанов дійсно мав місце. Вказаним відоезаписом підтверджується, що працівниками поліції позивачу роз'яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Жодних клопотань заявлено не було, а навпаки підтверджено, що права йому, позивачу, зрозумілі.

На запитання головуючого, чи не оскаржуються позивачем постанови з підстав їх розгляду на місці та без складання протоколу, позивач зазначив, що дані постанови незаконні, оскільки в них відображені недостовірні фактичні обставини справи.

Також просив суд прийняти до уваги доказ, що номерні знаки були чистими і у підтвердження цьому надав фотографію. Разом тим, пояснити суду чому на фото тільки передній номер і чим підтверджується те, що дана фотографія є від 12.02.2017 року, не зміг, зазначивши, що у телефоні на який він знімав, не вистачило місця.

Просить суд скасувати постанови, цим самим запобігти нахабну поведінку працівників поліції , яка стосується не тільки його.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У той же час , подав письмові пояснення із змісту яких вбачається, що вони стосуються саме розглядуваної справи та у яких в більшій мірі проведено аналіз законодавства та нормативно правових актів, якими керувалися працівники поліції. При цьому відповідач просить суд звернути увагу на судову практику та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд відповідно до ст.205 КАС України, проводить розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів, при цьому враховує вимоги ст. 77 КАС України, згідно якої, у справах даної категорії обовязок доказування покладається на відповідача, якщо ним заперечується адміністративний позов.

Заслухавши пояснення позивача та розглянувши заперечення відповідача, дослідивши докази наявні в матеріалах справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення .

Судом встановлено, що 12.02.2017 року інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Львові майором поліції ОСОБА_2 складено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 558081 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 12.02.2017 року об 11 год. 40 хв. керуючи автомобілем Пежо 31 державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Городоцькій,151 у м. Львові здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 " Зупинку заборонено", чим порушив розлід 33; 3; 3.34 ПДР України.

Факт зупинки автомобіля на вказаному відрізку дороги підтвердив і сам позивач. Що стосується пояснень позивача про причини зупинки то суд такі відхиляє з огляду на наступне. Позивач не довів у судовому засіданні тієї обставини, що стан його здоров'я не дозволяв продовжити рух для здійснення зупинки у встановленому місці. При цьому суд бере до уваги, що після виклику карати швидкої допомоги у позивача було встановлено гостру респіраторну вірусну інфекцію, однак без надання медичної допомоги лікарем було дозволено позивачу продовжити рух, що останній і зробив. Суд відхиляє як підставність доказу того, що в межах зупинки яку здійснив позивач був відсутній забороняючий знак, оскільки сам позивач увімкнув аварійний сигнал, проте пояснити такі свої дії не зміг. З урахуванням досліджених матеріалів справи та пояснень позивача наданих у суді суд приходить до висновку, що постанова серії АР № 558081 від 12 лютого 2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП є правомірною, з підстав того, що позивач дійсно здійснив зупинку в супереч вимогам розділу 33.3, 33.4 ПДР України.

Що стосується постанови серії АР № 550857 від 12.02.2017 року, яка винесена інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення серії АР № 550857 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., то враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що така підлягає скасуванню, оскільки її правомірність не доводиться матеріалами справи, а будь яких доказів відповідачем не надано.

При цьому, суд враховує ту обставину, що при складанні попередньої постанови вказане правопорушення не було виявлено, хоч працівники поліції довший час перебували поряд з автомобілем. Зупинка автомобіля позивача через такий короткий час після першої зупинки не дає підстав суду для того що б визнати достатність часу для їх забруднення, а тому суд у цій частині надає віри показам позивача, зважаючи ще й на вимоги ст. 77 КАС України.

Згідно із ст.. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення , завданням адміністративного судочинства є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

При вирішенні даної справи судом враховані всі вищезазначені вимоги закону, судову практику та відповідні Рішення Конституційного суду, у тому числі й ті, на які покликався відповідач.

Судові витрати підлягають стягненю в солідарному порядку із бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до вимог ст. 139 КАС України та позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України,; ст.ст. 2, 5 - 9, 11, 71, ч. 2 ст. 77, 132, 139, 241-246, 251 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправними дій інспектора взводу № 2 батальйону № 3 УПП у м. Львові майора поліції ОСОБА_2 та скасуванні постанови серії АР № 558081 від 12 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 255 ( двісті п"ятдесят п"ять) грн.

Визнати протиправними дії інспектора взводу № 2 батальйону № 3 УПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_3 при винесенні ним постанови серії АР № 550857 від 12.02.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 170 ( сто сімдесят) грн. та скасувати постанову серії АР № 550857 від 12.02.2017 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь держави судові витрати з розгляду даної справи в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 аАДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати в розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному законом, протягом тридцяти днів з часу його проголошення через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь