Справа № 335/12502/17
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Рибалко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, зазначивши наступне.

05.10.2017 року постановою серії БР №770229 інспектора 1 роти 3 батальйону УПП у м. Запоріжжя ДПП рядового поліції ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Згідно зазначеної постанови ОСОБА_1 звинувачують у тому, що 05.10.2017 приблизно о 17-35 в місті Запоріжжя по вул. Тюленіна 37, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку та здійснював рух по смузі «Рух для маршрутних транспортних засобів» чим порушив п. 17.1 ПДР.

В позові позивач також зазначає, що дійсно 05.10.2017 року він приблизно о 17 год. 35 хв. керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 та під час руху раптово відчув погіршення стану здоровя. Розуміючи, що знаходиться у полосі руху транспортних засобів, які дуже повільно рухаються у заторі позивач вирішив вжити заходів для усунення небезпеки, яка може загрожувати громадському порядку та власності та не створюючи умов для можливої дорожньо-транспортної пригоди ( у випадку його знепретомнення) впевнився у тому, що відсутні маршрутні транспортні засоби (на полосі руху для громадського транспорту) вирішив виїхати на цю полосу та їхати по ній для відвернення небезпеки інших учасників руху та отримання допомоги від працівників патрульної поліції, які стояли по переду, перед виїздом на міст. Приблизившись до патрульної машини ОСОБА_1 сам зупинився, та попросив викликати йому швидку допомогу. Натомість працівники патрульної поліції склали оскаржувану постанову.

Позивач посилається на те, що адміністративне правопорушення не вчиняв, діяв у стані крайньої необхідності, діяв з метою уникнути більшої шкоди суспільним правовідносинам ніж заподіяна ним.

Також, на думку позивача оскаржувана постанова не відповідає формі, затвердженій Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України № 185 від 22 лютого 2001 року. Так, в постанові не вказані докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення. Єдиним доказом є пояснення водія ОСОБА_1, який заперечив вчинення ним даного адміністративного правопорушення.

Відповідачем проігноровані заперечення щодо постанови, та в порушення ст. 268 КУпАП справа була розглянута без прийняття до уваги пояснень, у звязку з чим позивач був позбавлений можливості надати докази, заявляти клопотання тощо.

Справа розглянута на місці, начебто, вчиненого адміністративного правопорушення, а саме на дорозі за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 214, що фактично позбавило позивача скористатися своїми правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №770229 інспектора 1 роти 3 батальйону УПП у м. Запоріжжя ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Належно повідомлені про час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не зявилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 05.10.2017 року постановою серії БР №770229 інспектора 1 роти 3 батальйону УПП у м. Запоріжжя ДПП рядового поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Згідно зазначеної постанови ОСОБА_1 - 05.10.2017 приблизно о 17-35 в місті Запоріжжя по вул. Тюленіна 37, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку та здійснював рух по смузі «Рух для маршрутних транспортних засобів» чим порушив п. 17.1 ПДР.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з права особи оскаржити рішення субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БР №770229 від 05.10.2017 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідач зазначає, що позивач порушив вищезазначений пункт ПДР України, проте доказів на підтвердження цього факту не надає.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення від 05.10.2017 вбачається, що до постанови додається відео з боді камери №40, інших доказів, які б підтверджували, що водій порушив п. 17.1 ПДР не надані Відповідачем і суду.

На адресу відповідача надсилалася та ним отримана копія ухвали суду про відкриття провадження у якій відповідачу було запропоновано подати до суду свої письмові заперечення проти адміністративного позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. На виконання ухвали суду заперечення не були подані, відео з боді камери №40 не надано суду, як доказ на підтвердження вини позивача.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1, відповідачем зібрано не було, постанова таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем в судове засідання надано не було, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №770229 інспектора 1 роти 3 батальйону УПП у м. Запоріжжя ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15 Розділу VII КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: 15.5) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Н.І.Рибалко