Справа № 804/5290/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2018 року справа № 804/5290/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.,

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року (суддя Боженко Н.В.), ухвалену в порядку письмового провадження, в адміністративній справі №804/5290/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Іріола Фрахт» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Іріола Фрахт» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2017 року №, прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із рішенням суду, Головним управління ДФС у Дніпропетровській області подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, відмовивши у задоволенні позову.

Доводи скаржника:

- судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно з податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2015 рік ТОВ з ІІ «Іріола Фрахт» задекларовано суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 5159,69грн., з граничним терміном сплати відповідно до п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом. ТОВ з ІІ «Іріола Фрахт» податкові зобов'язання в установлений термін протягом 2015 року не сплачені. Внаслідок чого в інтегрованій картці платника податків облікований податковий борг на який за несвоєчасну сплату відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України нарахована пеня у сумі 830,29грн., яка не сплачена, і, як наслідок, на зазначену суму станом на 12.04.2016 року утворився податковий борг;

- відповідно до АІС «Податковий борг» станом на 01.01.2017 року в інтегрованій картці платника податків по ТОВ з ІІ «Іріола Фрахт» податкового боргу по єдиному податку з юридичних осіб у розмірі 830,29грн. (протягом ІІІ та ІV кварталів 2016 року);

- порушення норм податкового законодавства позивачем зафіксовано актом перевірки від 20.04.2017 року №315/1202/23073160, та, як наслідок, за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання, відповідачем правомірно нарахована фінансова санкція шляхом прийняття спірного рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

19 лютого 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Іріола Фрахт» помилково було подано до Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік №, у відповідності до якої товариством задекларована сума податкового зобов'язання у розмірі 5159,69грн. 12 квітня 2016 року ТОВ з ІІ "Іріола Фрахт" було подано уточнюючу податкову декларацію № зі зменшення раніше сплаченого помилкового податкового зобов'язання. На підставі даних обставин ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку ТОВ з ІІ "Іріола Фрахт" з питання порушення терміну сплати (перерахування) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за результатами якої з боку Товариства встановлено порушення п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України. За результатами проведеної перевірки складено акт №315/1202/23073160 від 20.04.2017 року. Не погоджуючись з вказаним актом перевірки, 03.05.2017 року позивач звернувся зі письмовими запереченнями до ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Листом від 13 травня 2017 року №9632/10/04-36-12-23-19 ГУ ДФС у Дніпропетровській області за результатами розгляду письмових заперечень повідомлено позивача, що висновки акту перевірки визнано правомірними та обґрунтованими. 05 травня 2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 348, 257, 165, 73 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 5159,69грн. ТОВ з ІІ "Іріола Фрахт" зобов'язано сплатити штраф у розмірі 1031,93грн. Не погодившись з зазначеним рішенням 31 травня 2017 року, в порядку адміністративного оскарження, ТОВ ІІ "Іріола Фрахт" звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою. 12 липня 2017 року Державною фіскальною службою України прийнято рішенням № 15051/6/99-99-11-03-01-25, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення та застосування до позивача штрафу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з вимогами пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення від 05.05.2016 року №, яким позивачу нараховано штрафні санкції, контролюючий орган посилається на порушення термінів сплати самостійно визначених податкових зобов'язань податковою декларацією на 2015 рік №4 від 19.02.2015 року з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 5159,69грн., а саме: за І квартал 2015 року сума самостійно задекларованого податкового зобов'язання складала - 1289,92грн. з граничним строком сплати - 30.04.2015 року; ІІ квартал 2015 року - 1289,92грн. з граничним строком сплати - 30.07.2015 року; ІІІ квартал 2015 року - 1289,92грн. з граничним строком сплати - 30.10.2015 року; ІV квартал 2015 року - 1289,93грн. з граничним строком сплати - 30.01.2016 року. Станом на 01.02.2016 року за позивачем обліковувався податковий борг в розмірі 5159,69грн. на зазначену суму контролюючим органом була нарахована пеня в розмірі 830,29грн.

Колегія суддів вважає, що контролюючим органом безпідставно застосовані до позивача штрафні санкції з наступних підстав.

Так, згідно пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Статтею 102 Податкового кодексу України передбачено 1095 днів для подання уточнюючої декларації.

12 квітня 2016 року Товариством до контролюючого органу, в строки визначені статтею 102 Податкового кодексу України, було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік № , якою зменшено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 5159,69грн. Крім того, позивачем у добровільному порядку сплатив пеню у розмірі 830,22грн. та штраф в розмірі 1031,93грн. Проте, при проведенні перевірки та прийнятті спірного рішення контролюючий орган не прийняв до уваги дані обставини та нарахував штраф на вже погашену суму податкового зобов'язання шляхом подання уточнюючої декларації з обґрунтуванням того, що позивачем порушені граничні строки сплати. Крім того, відповідач не заперечує фактичного погашення позивачем податкового боргу.

Щодо доводів відповідача про існування станом на 01.01.2017 року, відповідно до даних інтегрованої картки платника податків, у ТОВ з ІІ «Іріола Фрахт» податкового боргу по єдиному податку з юридичних осіб у розмірі 830,29грн. (протягом ІІІ та ІV кварталів 2016 року) та зазначення, що нарахована сума фінансових санкцій за несвоєчасну сплату самостійного податкового зобов'язання, відповідно акту камеральної перевірки від 20.04.2017 року №315/1202/23073160, не була підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку та посилання на несвоєчасне погашення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по інтегрованій картці платника податків відповідно до вимог статті 129 Податкового кодексу України нарахована пеня у сумі 830,29грн., яка не сплачена, і як наслідок, на зазначену суму станом на 12.04.2016 року утворився податковий борг колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне. Предметом спору в даній адміністративній справі є рішення контролюючого органу, яким юридичній особі нараховано штрафні санкції в розмірі 1031,93грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання в сумі 5159,69грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 348, 257, 165, 73 календарних днів.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року в адміністративній справі №804/5290/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 23 січня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук