Справа № 219/12495/17
Суддя: Медінцева Н. М.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/219/94/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 з 15 червня 1973 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Артемівським міським бюро РАЦС Донецької області серії І-НО № 415354. Її чоловік ОСОБА_4 помер 15.08.2017 року, що підтверджуєш свідоцтвом про смерть серії І-НО № 999221, виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ № 046959, її чоловік ОСОБА_3 за життя мав першу А групу інвалідності по зору довічно, інвалідність отримана в дитинстві внаслідок поранення, повязаного з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни. Надання державою її чоловікові статусу інваліда війни підтверджується посвідченням № 12145, виданим Печерським райсобесом Києва 25 червня 1957 року та посвідченням інваліда війни серії Б № 300570, виданим Артемівським міським управлінням соцзахисту населення 21 лютого 1996 року. Після смерті чоловіка вона звернулася до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради із заявою щодо встановлення їй статусу особи, на яку розповсюджується дія п. 2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та надання їй передбачених законодавством пільг як дружині померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, однак, листом від 06.09.2017 р. № 08/3193 їй надана відповідь, що вона не має права на встановлення зазначеного статусу. Вважає таке рішення УПСЗН незаконним. Зазначає, що вона є дружиною померлого інваліда війни, визнаного за життя інвалідом першої А групи інвалідності по зору з дитинства внаслідок поранення, повязаного з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни, який мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, тому на неї повинна поширюватися чинність п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Просить суд визнати неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області щодо відмови в наданні статусу дружини померлого інваліда війни та надання передбачених законодавством пільг; зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області встановити їй статус дружини померлого інваліда війни відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та надати передбачені законодавством пільги як дружині померлого інваліда війни.

04.01.2018 р. за № 303 відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити за безпідставністю в повному обсязі зважаючи на наступне. Згідно з п. 2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на «дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге». Встановлення вищезазначеного статусу розповсюджується на дружин померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, віднесених до абз. 1 ст. 7 вищевказаного Закону, а саме: осіб з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обовязків військової служби (службових обовязків) чи повязаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і зєднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної війни або з участю в бойових діях у мирний час. Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ № 046959 ОСОБА_3, за життя мав першу А групу інвалідності по зору з дитинства внаслідок поранення, повязаного з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни. Статус прирівняного до інваліда війни йому було встановлено відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особі, яка стала інвалідом внаслідок воєнних дій громадянської та Великої Вітчизняної війни або стала інвалідом із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки. Вважає, що доводи позивача щодо дій посадових осіб неправомірними є не обгрунтованими, оскільки управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради у визначеному законом про Державний бюджет України порядку сплачує позивачу щорічно одноразову допомогу, отримуючи такі видатки з державного бюджету України (а.с. 30-31).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2018 року на підставі п. 3 ч. 6 ст. 12, ст. 257, ч.7 ст. 260 КАС України в редакції від 3 жовтня 2017 року вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені сторонами обставини у їх сукупності, суд вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Підстав для розгляду справи в судовому засіданні не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.08.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради із документами для встановлення їй статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та надання пільг, передбачених законодавством, для дружин померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни (а.с. 14).

06.09.2017 року листом за вих. № 08/3193 ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради повідомило позивача про те, що згідно п. 2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на «дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге». Встановлення вищезазначеного статусу розповсюджується на дружин померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, віднесених до абз. 1 ст. 7 вищевказаного Закону, а саме: осіб з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обовязків військової служби (службових обовязків) чи повязаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і зєднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної війни або з участю в бойових діях у мирний час. Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ № 046959 ОСОБА_3 за життя мав першу А групу інвалідності по зору з дитинства внаслідок поранення, повязаного з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни. Статус прирівняного до інваліда війни йому було встановлено відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особі, яка стала інвалідом внаслідок воєнних дій громадянської та Великої Вітчизняної війни або стала інвалідом із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки. Згідно вищевикладеного, розяснено, що ОСОБА_1 не має права на встановлення статусу дружини померлого інваліда Великої Вітчизняної війни відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 13).

Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до пенсійного посвідчення № 12145, виданого 25.06.1957 р., з 23.02.1953 р. ОСОБА_3 отримує пенсію як інвалід Великої Вітчизняної війни у звязку із встановленням 1 групи інвалідності. У посвідченні зазначено, що поранення повязано з бойовими діями (а.с. 10-11).

21.02.1996 р. ОСОБА_3 отримав посвідчення інваліда війни, яке дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 9).

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ № 046959 від 22.09.2011 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя мав першу А групу інвалідності по зору з дитинства внаслідок поранення, повязаного з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 з 15.06.1973 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО № 415354 від 15.06.1973 р. (а.с. 12) та копією паспорту позивача ОСОБА_1 серії ВС № 826818 (а.с. 5).

15.08.2017 року ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НО № 999221 від 17.08.2017 року (а.с. 7).

Факт надання вказаних документів позивачем разом із заявою до відповідача, останніми не заперечувався.

З посиланням на вказані документи та Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», позивач вважає, що вона є дружиною померлого інваліда війни, визнаного за життя інвалідом першої А групи інвалідності по зору з дитинства внаслідок поранення, повязаного з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни, який мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, тому на неї повинна поширюватися чинність п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами, внесеними згідно із Законом № 2249-VIII від 19.12.2017 р., до осіб з інвалідністю внаслідок війни (інвалідів війни) належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Крім того, згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до осіб з інвалідністю внаслідок війни (інвалідів війни) належать також особи з інвалідністю (інваліди) з числа: осіб, які стали особами з інвалідністю (інвалідами) внаслідок воєнних дій громадянської та Великої Вітчизняної воєн або стали особами з інвалідністю (інвалідами) із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки.

Згідно з п. 2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чинність цього Закону поширюється на «дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю (інвалідів) внаслідок Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю (інвалідами) від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

З огляду на викладене, судом встановлено, що встановлення вищезазначеного статусу розповсюджується на дружин померлих осіб з інвалідністю (інвалідів) внаслідок Великої Вітчизняної війни, віднесених до ч. 1 ст. 7 вищевказаного Закону, а саме: осіб з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю (інвалідами) внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Однак, згідно дослідженої судом довідки МСЕК серії 10 ААБ № 046959, ОСОБА_3 мав першу А групу інвалідності по зору з дитинства внаслідок поранення, повязаного з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни.

З огляду на наявні у справі документи, судом встановлено, що статус, прирівняний до особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_3 було встановлено відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особі, яка стала особою з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Великої Вітчизняної воєн або стали особами з інвалідністю із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 241 КАС України, судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Згідно ст. 245 КАС України, передбачено, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради діяло правомірно при розгляді заяви ОСОБА_1 від 29.08.2017 р. про встановлення їй статусу особи, на яку розповсюджується дія п. 2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», отже, відмова відповідача від 06.09.2017 р. № 08/3193 у встановленні позивачу ОСОБА_1 статусу дружини померлого інваліда Великої Вітчизняної війни відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» прийнята з дотримання вимог чинного законодавства України.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки встановлення статусу дружини померлого інваліда війни розповсюджується на дружин померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, віднесених до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до яких її померлий чоловік ОСОБА_3 не відноситься.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 19, 44, 77, 241-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Місце проживання позивача ОСОБА_1: Донецька область, м. Бахмут, вул. О. Сибірцева, 214/29; РНОКПП НОМЕР_1.

Місцезнаходження відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради: Донецька область, м. Бахмут, вул. Б. Горбатова, 57; .

Повне судове рішення складено 29.01.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Медінцева