Справа № 820/4948/17
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 січня 2018 р. № 820/4948/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

при секретарі судового засідання - Савчук С.С.,

за участі: представника відповідачів - Лук'янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - АТ "Райффайзен Банк Аваль", про скасування податкового повідомлення-рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 16.12.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення - рішення № від 16.12.2015 р. є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не прибув, свого представника не направив, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_2 заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що на підстав наказу на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 12.11.2015 р. №394 головним державним ревізором-інспектором проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2

За результатами перевірки складено акт перевірки від 27.11.2015 р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб платником податків ОСОБА_2 за 2013 р.» (а.с.26-29).

У висновках акту позапланової документальної невиїзної перевірки перевіряючим контролюючого органу зазначено про порушення ОСОБА_2 п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме несплата суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 р. в сумі 396483,54 грн.

На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.12.2015 р., яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 495604,44 грн., з яких за основним платежем 396483,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 99120,90 грн.(а.с.10).

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для таких висновків акту слугувало те, що відповідно до податкової інформації, отриманої від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та центральної бази даних ДРФО Міністерства доходів і зборів України, платнику податків-фізичній особі ОСОБА_2 в 3 кварталі 2013 р. банком було здійснено анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором у сумі 2333605,51 грн.

Судом встановлено, що 22.07.2014 р. Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було направлено позивачу лист, в якому повідомлено ОСОБА_2 про необхідність надання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 р. з відображення в ній сум доходів, отриманим ним у вигляді додаткового блага.

Фізичною особою ОСОБА_2 24.10.2015 р. подано до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2013 р., згідно якої позивачем вказано дохід, отриманий у вигляді додаткового блага у розмірі 2333605,51 грн.(а.с.63-66).

В подальшому, 18.08.2015 р., ОСОБА_2 подано до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області уточнюючу податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2013 р., згідно якої позивачем вказано, що сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягала перерахуванню до бюджету, за даними звітного (податкового) періоду, в якому виявлена помилка - 350040,83 грн. та уточнена сума податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому виявлена помилка - 0 грн.(а.с.67-70).

У зв'язку з чим, Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області направлено позивачу лист про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Листом (вх. від 16.10.2015 р.) ОСОБА_2 повідомив начальника Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про укладені між ним та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" договорами та надав їх копії(а.с.31).

Судом встановлено, що ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (в якості кредитора) та ОСОБА_2 (в якості позичальника) 04.04.2008 р. укладено кредитний договір №014/0076/82/98836(а.с.49-56).

Згідно з п. 1.1 договору №014/0076/82/98836 кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його відповідно до умов кредитування за програмою кредитування під заставу нерухомості.

Також, між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (в якості кредитора) та ОСОБА_2 (в якості позичальника) 23.08.2013 р. укладено кредитний договір №014/81-1-0-00/5747(а.с.35-41).

Відповідно до ст. 1 договору №014/81-1-0-00/5747 кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: сума кредиту 685024,29 грн., цільове призначення кошти видаються на рефінансування заборгованості позичальника перед кредитором за кредитним договором №014/0076/82/98836 від 04.04.2008 р. укладеного між сторонами.

З метою отримання інформації щодо анулювання (прощення) заборгованості за кредитом позивача, податковою інспекцією направлено ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" лист від 08.08.2014 р.(а.с.32).

Головою правління ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" розглянуто вказаний запит та надано відповідь листом від 16.10.2014 р. (а.с.33).

Підпунктом "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Змістовний правовий аналіз наведених норм податкового закону дає підстави для висновку про те, що обов'язок із самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності передбачених податковим законодавством низки таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

- повідомлення банком платника податку (боржника) шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу;

- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

- відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Суд вважає за необхідне вказати, що ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 р., 10.01.2018 р. було витребувано у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" належним чином засвідчену копію повідомлення (листа) АТ "Райффайзен банк Аваль" на адресу податкового органу про прощення боргу ОСОБА_2 у сумі 233605,51 грн. та інформацію про характер боргу у сумі 233605,51 грн. (тіло кредиту, пеня, відсотки, тощо), прощеного ОСОБА_2 та чи було вказану суму боргу визначено у рішенні суду (іншому акті індивідуальної дії) або було розраховано банком самостійно.

Однак, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не виконано вимог ухвали суду та не надано до судового засідання вказаного в ухвалах документів.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Положеннями ч. 3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Проте, причин поважності невиконання вимог ухвал суду та ненадання відповідних документів або неможливості їх надання представником банку не зазначено, а судом таких не встановлено.

Окрім того, представником банківської установи не надано до суду своєї правової позиції з приводу даної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу);

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є в т.ч. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно п. 3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011року за № 46/18784, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Таким чином, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, у тому числі, у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Між тим, до доходів взагалі, та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку, та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Отже, із суми прощеної (анульованої) заборгованості може вважатися лише та сума, яка фактично була надана особі (позивачу) банком у вигляді кредиту, тобто тіло кредиту, а пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована (прощена) за його рішенням, не є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню, та, відповідно, і не має відображатись платником податків у податковій декларації про майновий стан та доходи платника.

Згідно положень п.п. 14.1.162 п.14 ст. 14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Суд зазначає, що нарахування пені є лише засобом забезпечення виконання зобов'язання перед банком. Прощена позивачу пеня не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику та є його доходом, то пеня позичальником не отримується, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

Пеня, нарахована боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень ст. 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою - банком.

Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що пеня, яка була нарахована боржнику (позивачу) не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

До того ж, недекларування фізичною особою анульованої (прощеної) кредитором суми процентів за користування кредитом не є правопорушенням.

Вказана правова позиція узгоджується також з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 06.09.2016 року по справі № К/800/14135/16.

Окрім того, в силу положень пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, яка передбачає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: окрім того, сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Суд також зазначає, що сума (пеня, нарахована банком) не є доходом, отриманим позивачем як додаткове благо, оскільки на відміну від суми кредиту, що надається безпосередньо позичальнику, неустойка (в тому числі у вигляді пені) ним не отримується, та вказана сума стягується на розсуд самого банку.

Аналогічні правові висновки наведені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 23.02.2016 р. №К/800/46868/15, №К/800/53784/15, від 01.03.2016 р. №К/800/5293/15, від 08.12.2015 р. №К/800/36455/15.

Суд вважає за необхідне вказати, що представником позивача надано до матеріалів справи лист від 26.01.2018 р., згідно з яким 23.08.2013 р. було здійснено лише рефінансування кредитної заборгованості (зміна валюти виконання зобов'язань за кредитом) згідно дод. угоди №1 до дод. угоди № 014/81-1-0-00/5747/81-1-0-00/5748 від 23.08.2013 до кредитного договору №014/81-1-0-00/5747 від 23.08.2013 року. Також надано копії виписок щодо зміни валюти.

Відповідно до кредитного договору №014/0076/82/98836 сума кредиту і валюта кредиту становить 59160,0 доларів США(п.1.1.1 договору).

Відповідно до кредитного договору №014/81-1-0-00/5747 сума і валюта кредиту 685024,29 грн.(п.1.1 договору).

Таким чином, ОСОБА_2 банківською установою не було прощено (анульовано) кредитну заборгованість, а було змінено валюту кредиту з долару США на українську гривню. Він продовжує сплачувати кредит. З огляду на вказане висновки контролюючого органу про порушення ОСОБА_2 п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме несплата суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 р. в сумі 396483,54 грн., є безпідставними.

Судом встановлено, що позивач здійснює виплату грошових коштів у гривні відповідно до умов кредитного договору №014/81-1-0-00/5747, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 01.12.2016 р., від 02.03.2017 р., від 02.08.2017 р., від 04.05.2017 р., від 04.05.2017 р., від 05.10.2017 р., від 16.01.2015 р., від 19.10.2017 р., від 22.05.2015 р., від 22.12.2017 р., від 24.01.2015 р., від 24.01.2016 р., від 24.01.2017 р., від 24.02.2015 р., від 24.02.2016 р., від 24.03.2015 р., від 24.04.2016 р., від 23.06.2015 р., від 23.09.2015 р., від 23.10.2015 р., від 23.11.2015 р., від 25.04.2015 р., від 25.05.2016 р., від 24.07.2015 р., від 26.08.2015 р., від 25.12.2015 р., від 27.03.2017 р., від 27.06.2017 р., від 27.09.2016 р., від 27.11.2017 р., від 27.12.2016 р., від 27.07.2016 р., від 28.08.2017 р., від 28.10.2016 р., від 29.03.2015 р., від 29.05.2017 р., від 29.06.2016 р., від 30.08.2016 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про скасування податкового повідомлення - рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 16.12.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - АТ "Райффайзен Банк Аваль", про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 16.12.2015 р. Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (, вул. Чернишевська, 41, м. Харків, 61002) на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61085) судовий збір у розмірі 4956.05 грн. (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість гривень 05 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сагайдак В.В.