Справа № 813/4663/17
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

31 січня 2018 року № 813/4663/17

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дублянської міської ради, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,06 га на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, викладену у листі від 03.10.2017 року №л-11620/0-7682/6-17;

- зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,06 га на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області.

Ухвалою судді від 05.01.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

29.01.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та третій особі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, бажане місце розташування якої вказане позивачем на планово-картографічному матеріалі Дублянської міської ради при подачі ним клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області 13.09.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під індивідуальне садівництво орієнтовною площею 0,06 га. Обґрунтовуючи клопотання, посилається на те, що відповідачем, у порушення вимог ст.118 Земельного кодексу України та ст.19 Конституції України, незаконно відмовлено позивачу у видачі дозволу на розробку документації із землеустрою. А оскільки відповідач є суб'єктом владних повноважень та здійснює управлінські функції у сфері розпорядження державними землями сільськогосподарського призначення, вважає, що такий у будь-який момент може надати аналогічний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про яку просив позивач, будь-якій іншій особі чи прийняти відповідне рішення про відчуження цієї ж земельної ділянки в будь-який інший спосіб. Зазначила, що у разі задоволення судом позовних вимог - без вжиття заявлених заходів забезпечення позову - відновлення порушених прав позивача буде унеможливленим або потребуватиме значних зусиль часу та витрат. Вказане, на її думку, обґрунтовує необхідність забезпечення позову.

При вирішенні даного клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб

За правилами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи подане клопотання про забезпечення позову, суд враховує, що розглядуваний у даній справі спір стосується визнання протиправною відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та спонукання відповідача надати позивачу такий дозвіл. Подане представником позивача клопотання про забезпечення цього позову шляхом заборони відповідачу та третій особі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки обґрунтоване тим, що до моменту розгляду справи по суті існує велика вірогідність, що відповідач може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки іншій особі або включити спірну земельну ділянку до переліку земельних ділянок, право оренди яких виноситься на земельні торги (аукціони).

Даючи оцінку вказаним доводам, суд враховує, що у спірних правовідносинах відповідач діє як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, до повноважень якого, згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, належить передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ст.80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

У ч.2 ст.84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, відповідно до ст.5 Земельного кодексу України, є рівноправним суб'єктом земельних відносин і має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими воно вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Натомість, у позивача відсутні суб'єктивні права (володіння, користування, розпорядження) щодо цієї земельної ділянки. Задоволення його позову, з огляду на положення Земельного кодексу України, не означатиме позитивного рішення про надання її у користування або передачу у власність. А тому, суд приходить висновку, що обрані представником позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, суд не враховує твердження представника позивача про протиправний характер спірного листа відповідача від 03.10.2017 року №л-11620/0-7682/6-17 про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки оцінка цьому рішенню Головного управління Держгеокадастру у Львівській області буде надана судом лише за наслідками розгляду самої справи, з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які сторони вправі надавати суду саме в ході розгляду адміністративної справи, а не при вирішенні клопотання про забезпечення позову.

Між тим, заборона відповідачу та третій особі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, про яку вказував позивач у клопотанні про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, стосуватиметься інтересів не лише позивача, а й інших осіб, які мають намір звернутися або вже звернулися до відповідача з відповідним клопотанням, що є неприпустимим. З цих підстав, суд вважає, що вжиття зазначених заходів буде мати непропорційний характер, тобто не буде дотримано баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення (дії) відповідача.

Розглянувши заявлене клопотання про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено обставини, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Будь-яких ознак очевидності протиправності рішення/дій відповідача судом не встановлено, а представником позивача не наведено, окрім як припущень.

За таких обставин та з огляду на імперативні приписи ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку, що у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та третій особі вчиняти певні дії - слід відмовити.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір», підстави для повернення судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст.150-154, 243, 248, 250, 256, 294, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та третій особі вчиняти певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного судового рішення складено в одному примірнику 31.01.2018 року.