Справа № 826/14860/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2018 року № 826/14860/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26-і» до Міністерства юстиції України в особі Заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Сукманової Олени Валеріївни про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26-і» (далі по тексту - позивач, ОСББ « 26-і») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі Заступника Міністра з питань державної реєстрації Сукманової Олени Валеріївни (далі по тексту - відповідач), в якому просило скасувати наказ Заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Сукманової Олени Валеріївни №2529/7 від 07.08.2017.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що рішення у формі наказу від 07.08.2017 №2529/7 «Про відмову у задоволенні скарги об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26-і» від 24 травня 2017 року №129», прийняте Міністерством юстиції України на підставі висновку Комісії від 14.07.2017, є протиправним, оскільки підставою для такої відмови слугувала наявність у Дарницькому районному суді міста Києва справи №753/7046/17, предметом якої є зобов'язання усунути перешкоди у користуванні спільним майном шляхом зобов'язання вчинити дії. Однак, на думку позивача, вказана причина відмови є безпідставною, оскільки ОССБ « 26-і» у своїй скарзі від 24.05.2017 №129 просило скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав на групу нежитлових приміщень НОМЕР_1, а вказана вище справа №753/7046/17 стосується даху першого поверху багатоквартирного будинку.

В судовому засіданні представники позивача - Мустафаєв Р.Н., Пономаренко І.В. позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача - Шевченко О.С. проти задоволення позову заперечувала про що надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що наказ прийнято з додержанням норм чинного законодавства, а, отже, оскаржуване рішення є законним та не підлягає скасуванню.

15.12.2017 набула чинності нова редакція КАС України відповідно до пунктів 10, 12 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України 25 січня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

28.04.2016 в будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26-і».

Як убачається із матеріалів справи, 14.03.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлією Ярославівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав на групу нежитлових приміщень НОМЕР_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 та ОСОБА_7, загальна площа вказаного приміщення становить 403,40 кв.м.

Проте, як зазначає позивач, до прийняття зазначеного рішення нотаріусом, загальна площа вказаного приміщення становила 336,80 кв.м, а отже, йому не зрозуміло, за рахунок якого нерухомого майна в результаті поділу спільного майна подружжя, площа нежитлового приміщення НОМЕР_1 збільшилась на 66,6 кв.м.

Таким чином, не погоджуючись з рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. від 14.03.2017, позивач 24.05.2017 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою №129, в якій просив скасувати вказане рішення та залучити його до розгляду даної скарги.

У своїй скарзі позивач зазначив про те, що на його думку, нотаріусом порушено норми ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не перевірено документи, що підтверджують набуття права на збільшених 66,6 кв.м.

Крім того, ОСББ « 26-і» вважає, про що також було зазначено у вказаній скарзі, що збільшення загальної площі нежитлового приміщення НОМЕР_1 відбулося через «узаконення» за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прав на частину даху першого поверху будинку, на якому наразі останні здійснюють незаконну забудову.

30.08.2017 Міністерство юстиції України листом №33469/22600-0-33-17/19 повідомило позивача, що за результатами розгляду скарги №129 від 24.05.2017 на підставі висновку Комісії від 14.07.2017 прийнято рішення у формі наказу від 07.08.2017 №2529/7 «Про відмову у задоволенні скарги об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26-і» від 24 травня 2017 року №129».

Як убачається з вказаного наказу про відмову в задоволенні скарги, відмова Міністерства юстиції України вмотивована тим, що розгляд питань, порушених у скарзі від 24.05.2017 №129 не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

10.10.2017 позивач звернувся з заявою №305 до Міністерства юстиції України, в якій пояснив останньому, що цивільна справа №753/7046/17 стосується питання про усунення перешкод у користуванні спільним майном, а саме дахом першого поверху будинку, шляхом зобов'язання вчинити дії, тоді як в скарзі №129 від 24.05.2017 він просив скасувати рішення, прийняте приватним нотаріусом про державну реєстрацію прав на групу нежитлових приміщень НОМЕР_1. На думку ОСББ « 26-і» судовий спір, про який зазначає Міністерство юстиції України, не стосується нерухомого майна, а саме групи нежитлових приміщень НОМЕР_1, а тому скарга мала бути розглянута.

03.11.2017 Міністерство юстиції надало позивачу відповідь №42866/30846-0-33-17/19 про те, що заява ОСББ «26-і» від 10.10.2017 надійшла до Міністерства та зареєстрована 17.10.2017 вже після розгляду Комісією скарги №129 від 24.05.2017, а отже, взяти до уваги інформацію, викладену в заяві, не вбачається за можливе.

У подальшому позивач звернувся з до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон України №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України №1952-IV розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України здійснює Мін'юст.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно визначено ст. 37 Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 37 Закону України №1952-IV передбачено, зокрема, що Мін'юст розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, на час виникнення та існування спірних правовідносин Міністерство юстиції України було уповноважено на розгляд скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії, за винятком реєстраційних дій, проведених на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Згідно з частинами 6, 8 ст. 37 Закону України №1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Згідно з ч. 9 ст. 37 Закону України №1952-IV порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного припису, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок №1128), п.2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до п. 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктом 12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Так, позивач в своїй скарзі №129 від 24.05.2017 чітко зазначає про те, що скаржник вважає, що збільшення загальної площі нежитлового приміщення НОМЕР_1 відбулося через «узаконення» за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прав на частку даху першого поверху будинку, на якому наразі останні здійснюють незаконну забудову.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває справа №753/7046/17, позивачем у якій є ОСББ « 26-і», а відповідачем ОСОБА_7, предметом вказаної справи є зобов'язання усунути перешкоди у користуванні спільним майном шляхом зобов'язання вчинити дії.

Норма ч. 2 ст. 37 є імперативною, яка виключає концепцію Мін'юст у разі наявності судового спору з приводу нерухомого майна.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна ухвала Апеляційного суду міста Києва від 12.09.2017 у справі 753/7046/17 з якої вбачається, що в квітні 2017 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26-і» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні спільним майном шляхом зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу в будинку АДРЕСА_1 належить нежитлове приміщення НОМЕР_1, в якому останній проводив будівельні роботи. Відповідач також здійснював будівельні роботи на даху першого поверху будинку, який йому не належить. Вважав такі дії відповідача незаконними, оскільки дозвіл на проведення будівельних робіт в належному ОСОБА_7 нежитловому приміщенні НОМЕР_1 скасовано, а на проведення будівельних робіт на даху першого поверху будинку, який знаходиться поряд з нежитловим приміщенням НОМЕР_1, взагалі не видавались.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого Міністерством юстиції наказу №2529/7 від 07.08.2017, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір. Перебування в провадженні Дарницького районного суду міста Києва цивільної справи №753/7046/17 не заперечувалось ні стороною ОСББ « 26-і», ні стороною Міністерства юстиції України. Крім того, учасники справи підтвердили про відсутність на сьогоднішній день судового рішення по суті спірних відносин.

Стосовно твердження позивача про розгляд скарги №129 від 24.05.2017 без його участі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 Порядку №1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

Згідно з п. 10 Порядку №1128 суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; засобами електронної пошти.

З зазначеного вище вбачається, що обов'язок Міністерства юстиції щодо повідомлення скаржника застосовується у разі розгляду скарги по суті, в свою чергу, скарга позивача не була допущена до розгляду по суті.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241-247, 250, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26-і» до Міністерства юстиції України в особі Заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Сукманової Олени Валеріївни про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко