Справа № 133/2478/17
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/2478/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кучер Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козятинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької облоасті про визнання протиправними дій щодо відмови у призначепні, нарахуванні та виплаті пненсіїї за вислугу років, та зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позововм в якому просив визнати неправомірними дії Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Визнати протиправним та скасувати рішення Козятинського міськрайонного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 3.10.2017 № 1243/09-35/02 та зобов"язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати йому пенсію за вислугу років у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку, без обмеження граничного розміру, за 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії. А також стягнути із відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

В обгрунтування заявлених вимог вказав, що він 05.10.2017 року звернувся до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» . Однак, листом від 13.10.2017 року за № 1243/09-35/02 відповідачем у задоволенні такої вимоги йому було відмовлено з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, згідно з яким внаслідок неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Вважає, що вказані дії відповідача щодо відмови у призначені, нарахуванні та виплаті йому пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» є протиправними та такими, що грубо порушують вимоги законодавства України та мої права, гарантовані Конституцією України, оскільки з 28 жовтня 1985 року по 03.12.1987 року він проходив строкову військову службу в армії,- строк служби складає 2 роки 1 місяць 5 днів; з 1 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року він навчався у Українській юридичній академії на денному відділенні та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста і половина строку навчання складає 2 роки 5 місяців; свою професійну діяльність в органах прокуратури я почав з 17 травня 1993 року і станом на день звернення до Відповідача мій стаж роботи в органах прокуратури складає 17 років 5 місяців та 20 днів.

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789 XII (в редакції від 26.07.2001) було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90 % від суми місячно (чинного) заробітку.

Крім того діючі на той час норми Закону України «Про прокуратуру» передбачали, що до 20 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст.56 Закону України «Про прокуратуру» в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково- навчальних закладах Генеральної прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

А тому працюючи в органах прокуратури на різних прокурорських посадах він розраховував на передбачуване даною нормою Закону право напільгову пенсію і на час звернення до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області його стаж роботи, який дає право на пенсію складав 21 рік 11 місяців 25 днів. Крім того, він розраховував, що його розмір пенсії буде становити 90 % від розміру місячної заробітної плати.

Щодо застосування у часі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789 XII, то у Висновках Верховного Суду України про правильне застосування положень ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789 XII «Про прокуратуру» зазначено, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані.

На момент його звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 05.10.2017 і на теперішній час діють положення ст. 22 Конституції України, згідно з якими закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач у судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача - Кучер Г.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 05.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 13.10.2017 року за № 124/09-35/02 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії , оскільки немає законних підстав, бо пенсії не призначаються та відсутній необхідний стаж роботи, який дає право на вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 12).

Також у вказаному листі відповідач посилався на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, згідно з яким внаслідок неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позивач з відмовою не погодився та звернувся до суду із даним позовом.

З оглянутої судом копії трудової книжки БТ-ІІ №1942780, заведеної на ім'я ОСОБА_1, вбачається, що в період з 28 жовтня 1985 року по 03.12.1987 року він проходив строкову військову службу в армії;

З 1 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року позивач навчався у Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого;

В період з 17 травня 1993 року по теперішній час позивач безперервно працює в органах прокуратури України на посадах: в.о. помічника - стажиста Золотоніського міжрайонного прокурора Черкаської області (з 17.05.1993 р.); в.о. помічника - стажиста Звенигородського міжрайонного прокурора Черкаської області (з 05.06.1993р.); помічника - стажиста Звенигородського міжрайонного прокурора Черкаської області (з 01.07.1993 року); помічника Звенигородського міжрайонного прокурора Черкаської області (з 24.05.1994 року); старшого помічника прокурора Звенигородського міжрайонного прокурора (з 18.10.1994); заступника звенигородського міжрайпрокурора (з 12.06.1997); Звенигородським міжрайонним прокурором (з 19.05.1998 по 10.11.2000 р.р.); старшим помічником Канівського міжрайонного прокурора (з 16.11.2000 по 09.01.2001р.); прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції при провадженні ОРД, дізнання та досудового слідства прокуратури Чернігівської області (з 14.10.2003); старшим прокурором цього ж відділу (з 18.03.2004); заступником прокурора м. Чернігова ( з 30.03.2004 по 28.05.2009); прокурором Козятинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері (з 22.07.2013); старшим прокурором Козятинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері (з 23.10.2013); старшим прокурором Козятинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері (з 07.05.2014); прокурором Козятинської міжрайонної прокуратури (з 22.12.2014); прокурором Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області (з 15.12.2015 і по теперішній час) (а.с.23-33).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі по тексту - Закон № 1697-VII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі в органах прокуратури. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що їх служба пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей, а тому це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Отже, обов'язковою умовою для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону № 1697-VII є наявність у останньої вислуги років - 23 роки 6 місяців у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача та встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, на момент звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу остання мала, зокрема, 21 рік 11 місяців, 25 дні вислуги років.

Тому, суд приходить до висновку, що на день звернення ОСОБА_1 не мав права на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до Закону № 1697-VII, оскільки вислуга років позивача становить лише 21 рік, 11 місяців, 25 днів.

Крім того, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 з 01.06.2015 скасовані норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

У рішеннях Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 КСУ наголошено на тому, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Суд, бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність частини своїх вимог.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.241,242, ч.1,2,,3 ст.243, ст. 243, 246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Козятинського об'єднаного Управління пенсійного фонду України щодо визнання неправомірними дії Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у призначені пенсіїї за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру ", в скасуванні рішення Козятинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 13.10.2017р №1243/09-35/02 про відмову у призначені пенсіїї ОСОБА_1 та відмовити в зобов'язані Козятинського об'єднаного управління Пенс ійного фонду України Вінницької області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру " від 05.11.1991 року № 1789-ХП . в розмірі 90 % від суми щомісячного заробітку , за 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, без обмеження граничного розміру починаючи з 05.10.2017 року .

На рішення суду може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 29 січня 2018 року.

суддя підпис В.А.Воронюк

Згідно з оригіналом

суддя

секретар

Дата документу 23.01.2018