Справа № 805/1997/17-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 р. Справа№805/1997/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Широбокової М.О.,

розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості з транспортного податку в розмірі 22 916,67 гривень

Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з транспортного податку в розмірі 22 916,67 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Центральному відділенні Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, за адресою: 87500, АДРЕСА_1. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII, яким введено транспортний податок. Відповідно до норм Податкового кодексу України Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області зроблено запит до Територіального центру № 2 м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС у Донецькій області. Згідно наданої відповіді у ОСОБА_1 у власності знаходиться автомобіль 2011 року випуски з обємом двигуна понад 3000 куб.см. Відповідно до норм Податкового кодексу України Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області було сформовано податкове повідомлення рішення форми «Ф»від 09 червня 2015 року № 19316-17 з транспортного податку на суму 22 916,67 гривень та направлена на адресу відповідача.

З метою погашення податкового боргу Жовтнева обєднана державна податкова інспекція м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області винесла податкову вимогу форми «Ф» від 18 березня 2016 року № 9581-17, яку направлено на адресу відповідача рекомендованим листом.

Проте, вжиті заходи не привели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вимоги Податкового кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованості з транспортного податку в розмірі 22 916,67 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 до суду зявився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Надав письмові заперечення, в обґрунтування незгоди із позовом зазначив, що 01 січня 2015 року набрав чинності Закону України № 71-VIII відповідно до якого введено в дію транспортний податок. Відповідно до положень Податкового кодексу України одним із принципів податкового законодавства України є принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Крім того, відповідно до норм Податкового кодексу України транспортний податок віднесений до місцевих податків, у звязку з чим, встановлено відповідний механізм та порядок його впровадження місцевими радами в межах повноважень. Нормами Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін. В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. У звязку з чим, нові податки не можуть бути визнані обовязковими до сплати в 2015 році, виходячи з того, що місцеві ради не приймали і не могли прийняти офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення транспортного податку у звязку з тим, що Закон України № 71-VIII був прийнятий 28 грудня 2014 року.

У звязку з викладеним відповідач вважає нарахування транспортного податку протиправним а винесене податкове повідомлення рішення та податкова вимога такими, що не відповідають нормам законодавства та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач фізична особа ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно даних Центру № 2 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області у власності ОСОБА_1 28 грудня 1972 року перебуває легковий транспортний засіб TOYOTA HIGHLANDER 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см. (а.с. 12-13).

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач Головне управління ДФС у Донецькій області є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 267 Податкового кодексу України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України зазначено, що обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно пункту 267.4. статті 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 267.6.1. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації обєктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Органи внутрішніх справ зобовязані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації обєкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобовязані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації обєкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

У разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений обєкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей обєкт.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За обєкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Податок сплачується за місцем реєстрації обєктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до норм Податкового кодексу України Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області було сформовано податкове повідомлення рішення форми «Ф» від 09 червня 2015 року № 19316-17 яким визначено суму грошового зобовязання у розмірі 22 916,67 гривень за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» (а.с. 14), яке направлено на адресу відповідача рекомендованим листом та повернуто за зворотною адресою у звязку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 15).

Відповідачем не сплачено суму грошового зобовязання за вказаним податковим повідомленням - рішенням, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно до статті 16 Податкового кодексу платники податків зобовязані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 41 Податкового кодексу контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, є органи доходів і зборів.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Погашення податкового боргу платників податків регулюється главою 9 Податкового кодексу.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95).

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, податковий борг ОСОБА_1 виник у звязку із несплатою грошових зобовязань, визначених контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням № 19316-17 від 09 червня 2015 року за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 22 916, 67 гривень.

Вважаючи таке рішення податкового органу протиправним, позивач оскаржив податкове повідомлення рішення № 19316-17 від 09 червня 2015 року на суму 22 916,67 гривень в судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року у справі № 805/2884/17-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомленням-рішенням форми «Ф» № 19316-17 від 09 червня 2015 року.

Вказана постанова набрала законної сили 06 грудня 2017 року. Таким чином рішення, на підставі якого виник податковий борг, скасовано.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішення, на підставі якого виник податковий борг, скасоване судом, відсутні підстави для стягнення визначених таким рішенням грошових зобовязань.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 14, 77, 78, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністравтиного позову Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з транспортного податку в розмірі 22 916,67 гривень - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 26 січня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.