Справа № 265/2808/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року справа №265/2808/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Міронової Г.М.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 14 листопада 2017 року у справі № 265/2808/17 (головуючий І інстанції Щербіна А.В., м.Маріуполь) за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій відповідача неправомірними, зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя (далі - УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя), в якому просив: визнати неправомірними дії та рішення Лівобережного ОУПФУ №227/221 від 27.01.2017 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший; зобов'язати УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя здійснити перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з переведенням з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до ч.7 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 1-3).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 14 листопада 2017 року замінено відповідача у справі - УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя його правонаступником - Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (а.с. 45-46).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 14 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_1 (а.с. 159-162).

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що на день звернення до пенсійного органу з заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років має необхідний стаж, встановлений ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 167-169).

16.01.2018 року ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду за клопотанням позивача розгляд справи перенесений на 30.01.2018 року. 29.01.2018 року засобами електронного зв'язку від позивача надійшла заява-клопотання про розгляд справи 30.01.2018 року у його відсутність ( а. с. 199 -200).

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги (а. с. 182 - 185).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги з відзивом на неї, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 23.06.1998 до 24.07.2008, з 16.11.2011 до 27.04.2016 працював в органах прокуратури (а.с. 8-9, 11-12).

З 27.05.2016 позивач знаходиться на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя та отримує пенсію по інвалідності згідно ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Розпорядженням УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя від 24.10.2016 №172789 позивачеві поновлено виплату пенсії по інвалідності згідно ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 94).

17.01.2017 позивач звернувся до УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя з заявою про переведення на інший вид пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 118).

Рішенням УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя від 01.02.2017 №3850/03 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший позивачеві відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років, а станом на день звернення позивач мав загальний стаж роботи - 30 років 1 місяць 26 днів, з яких вислуга років - 17 років 5 днів, тобто відсутній необхідний стаж вислуги років - 23 роки, що унеможливлює переведення на пенсію за вислугу років (а.с. 16, 138).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи.

Між сторонами відсутній спір щодо розрахунку стажу позивача.

Спірним питанням у справі, яке підлягає з'ясуванню є протиправність (правомірність) рішення відповідача від 01.02.2017 №3850/03 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Згідно ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч. 2 ст.86 Закону №1697).

За приписами ч.6 ст.86 Закону №1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Матеріалами справи встановлено та не є спірним між сторонами, що на день звернення позивача до УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя з заявою про перехід на пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» його вислуга років становила 17 років 5 днів, у тому числі стаж на посадах прокурорів - 17 років 5 днів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок пенсійного органу про відсутність у ОСОБА_1 необхідної вислуги років - 23 роки на день звернення до відповідача з заявою про перехід на інший вид пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання позивача на наявність в нього достатнього загального стажу більше 26 років та стажу роботи в органах прокуратури - 17 років, оскільки для призначення пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону №1697 необхідно мати вислугу років - 23 роки, а не 23 роки загального стажу.

В частині шостій ст.86 Закону №1697 наведений виключний перелік посад, робота на яких зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею.

Згідно ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Колегія суддів зазначає, що загальний трудовий стає та вислуга років є різними поняттями.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Таким чином, спірне рішення від 27.01.2017 №227/221 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прийнято пенсійним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі аналізу наведених норм та встановлених обставин у їх сукупності, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Постанова складена в повному обсязі 30 січня 2018 року.

Керуючись ч.5 ст.250, п.2 ч.1 ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст. 321, ст.322, ч.1 ст.325, ч.5 ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 14 листопада 2017 року у справі № 265/2808/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій відповідача неправомірними, зобов'язання здійснити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати складення повного судового рішення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді А.В.Гайдар

Г.М.Міронова