Справа № 2а/0570/3824/11
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018 Київ К/9901/465/18 2а/0570/3824/11
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2011 року (суддя Абдукадирова К.Е.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2011 року (судді: Васильєва І.А., Казначеєв Е.Г., Яманко В.Г) у справі №2а/0570/3824/2011 за позовом Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Донецька до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арктур», за участю третьої особи - Акціонерного банку «Діамантбанк» у місті Києві, про накладення арешту на кошти платника податків,

у с т а н о в и в :

У березні 2011 року Державна податкова інспекція у Кіровському районі міста Донецька (далі - податковий орган, позивач у справі) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить накласти арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арктур» (далі - Товариство, відповідач) на відкритих рахунках в банківській установі.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 28 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2011 року, відмовив у задоволені позову.

Судами встановлено, що станом на 14.02.2011 р. відповідач має податковий борг в сумі 7 948,40 грн. Товариству направлені податкові вимоги. Згідно інформації Управління державного комітету по земельним ресурсам у м. Донецьку, КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», 2-го відділу РЕР м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області у відповідача відсутнє рухоме та нерухоме майно. 20.06.2008 р. відповідачем у Акціонерному банку «Діамантбанк» відкритий рахунок №900 в національній валюті.

На думку позивача, наявність податкового боргу та відсутність майна є тими обставинами, що дозволяють податковому органу вчинити дії на підставі п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відмовляючи у задоволені позову, суди попередніх інстанцій встановили про відсутність у податкового органу підстав, за наявності яких можливо звернення до суду з відповідним позовом.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати їх та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Зокрема, посилається на порушення судами норм матеріального права в частині невірного застосування до спірних правовідносин норм ПК України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до п.94.1. ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, який застосовуються виключно на підставі рішення суду (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу). Разом з тим, підстави його застосування, що визначені п.94.2. ст.94 ПК України, є загальними як для керівника податкового органу, так і для суду.

Так, згідно з п.94.2. ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби;

- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Аналогічні норми містить Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації, від 24.12.2010 р. №1042, відповідно до п.3.1. якого арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з вищезазначених обставин.

З вказаних норм законодавства вбачається, що адміністративний арешт застосовується за наявності однієї із наведених обставин.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що вищенаведені обставини для застосування адміністративного арешту позивачем не доведені. Наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку. Адміністративний арешт не є виключним та єдиним способом погашення податкового боргу. Винятковість адміністративного арешту законодавець чітко пов'язує із обставинами, визначеними п. 94.2. ст.94 ПК України, що виникли між платником податків та податковим органом.

Верховний Суд не заперечує того факту, що за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, встановлена п.п.20.1.17. п.20.1. ст.20 ПК України норма надає право податковому органу звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків. Проте, реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених п. 94.2. ст. 94 ПК України.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині накладення арешту на рахунки відповідача, адже позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та не надав необхідні докази, в підтвердження своїх позовних вимог.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Донецька залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2011 року у справі №2а/0570/3824/2011 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер