Справа № 805/2272/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року справа №805/2272/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар - Чернявська К.Г.

за участю представників:

позивача - не прибув

відповідача - Ширшова А.А., довіреність від 15.12.2017 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі № 805/2272/17-а (суддя 1 інстанції Голубова Л.Б.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-113-47 від 09 березня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС України в якому просило скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-113-47 від 09 березня 2017 року в сумі 944563,52 гривень.

Постановою від 26 вересня 2017 року Донецький окружний адміністративний суд задовольнив позовні вимоги товариства.

Скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-113-47 від 09 березня 2017 року в сумі 944563,52 гривень, винесену Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС.

Стягнув з відповідача судові витрати з судового збору понесені позивачем.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначив, що відповідно до пп. 100.2 ст. 100 ПКУ, позивач мав право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а наявність сертифікату ТТП України є лише підставою для отримання розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Також зазначив, що позивач звернувся до контролюючого органу із заявою про звільнення від сплати єдиного соціального внеску за друге півріччя 2014 року лише 26 січня 2017 року. Вважає, що позивач не зазначив у своїй заяві істотних доказів, які свідчать про наявність обставин, які б перешкоджали виконанню своїх обов'язків зі сплати єдиного соціального внеску, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків. Тому на думку відповідача, позивач не в повному обсязі виконав вимоги закону для звільнення чи відстрочення сплати боргу за грошовими зобов'язаннями з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 944563,52грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 11 ст. 195 та ч.1 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав заперечення, в яких просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та справу розглянути у відсутність їх представника.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 32510349 з 10 червня 2003 року, що доведено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11-12).

Позивач перебуває на податковому обліку у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про що зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 12).

У відповідності до п. 1. ч. 1. ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами ч. 8, ч.12 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року внесені зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого п.п. 8 п. 4 ст. 11 вказаного Закону виключено. Водночас, оскільки п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було внесено зміни до Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не було внесено, спірні правовідносини врегульовують положення п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

При цьому, слід зазначити, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02.03.2015 року № 219-VIII п. 9-3 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено вважати п. 9-4.

Таким чином, згідно п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Колегія суддів зазначає, що підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідно до заяви від 18 січня 2017 року, отриманої фіскальним органом 26 січня 2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» просить Запорізьке управління Офісу великих платників податків ДФС звільнити його від виконання обов'язків від сплати ЄСВ (а.с. 8).

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення,02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (надалі Закон № 1669-VII) ( в редакції, чинної у спірний період), згідно до ст. 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Донецьк.

Тобто, у період невиконання обов'язків платника єдиного соціального внеску позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваного рішення, перелік територій, на яких здійснювалась антитерористична операція, був визначений.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Крім того, статтею 10 Закону України № 1669-VII встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем надано у якості доказів настання форс-мажорних обставин сертифікат Торгово-промислової палати України від 04 вересня 2014 року № 2851/05-4 про настання обставин непереборної сили на підприємстві позивача з 30 червня 2014 року без вказання строку закінчення (а.с. 28).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач звільняється від виконання своїх обов'язків зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в силу приписів Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 195, ст. 250, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. ст. 321, 322, ч.1 ст.325, ст. ст. 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі № 805/2272/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-113-47 від 09 березня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі № 805/2272/17-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 29 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду може бути оскаржено до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова