Справа № 815/3296/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3296/17

Категорія: 12 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Осіпова Ю.В., Єщенка О.В.

за участю секретаря : Осавуляк О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не виконання постанови суду в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Одеської області щодо не виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, та перепонах, які наводилися з метою затягування процесу виконання постанови суду;

- стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 січня 2017р. по 24 лютого 2017 р. у загальному розмірі 25147 грн. 52 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Однак, незважаючи на обізнаність службових осіб відповідача про вказане судове рішення, його виконання було унеможливлене через зволікання та протидію відповідача.

Зважаючи на недотримання органом прокуратури вимог чинного законодавства, позивач звернувся за судовим захистом.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 05 вересня 2017 року прийнято постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Одеської області щодо не виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017р. у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі.

Стягнуто з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 12 січня 2017р. по 24 лютого 2017р. у загальному розмірі 25147 грн. 52 коп., без утримання прибуткового податку з громадян, та інших обов'язкових платежів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з наявності у спірних правовідносинах бездіяльності Прокуратури Одеської області щодо виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/4357/16 від 11 січня 2017р. в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р., та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Прокуратура Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем не дотримано порядок реалізації свого права на виконання постанови суду, а судом першої інстанції, в порушення ст. 267 КАС України, питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення помилково розглянуто як новий публічно-правовий спір.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017р., залишеною без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017р. у справі №815/4357/16, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1. Визнано протиправним та скасовано Наказ Прокурора Одеської області №1869к від 05.08.2016р. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р. Присуджено до стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2016р. по 11.01.2017р. у розмірі 86444,60грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

З метою виконання зазначеної постанови, ОСОБА_1 із заявою №117 від 12 січня 2017р. щодо негайного виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 про поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Листом №11-5-17 від 25.01.2017р. відповідач повідомив ОСОБА_1, що згідно зі статтею 7 Закону України "Про виконавче провадження" самостійне надіслання стягувачем виконавчого документа боржнику передбачено лише для стягнення періодичних платежів, які виплачує боржнику відповідна установа чи підприємство (а.с. 10).

Як встановлено судом, позивачем 19.01.2017р. отримано виконавчий лист щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016 р., та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

27.02.2017р. Прокуратурою Одеської області поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури з 05 серпня 2016 року.

Вважаючи протиправними дії прокуратури Одеської області щодо несвоєчасного поновлення позивача на посаді та з метою стягнення на свою користь сум середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що останнім днем, за який на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу є 11.01.2017, а датою фактичного виконання постанови є 27.02.2017 року, а тому стягненню підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення на 32 дня, а саме за період з 11.01.2017р. по 27.02.2017р.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Так, частина перша статті 235 КЗпП України (тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина п'ята статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі, відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обов'язковості з моменту проголошення.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п'ята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 14, 370 КАС України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

З огляду на наведене, апеляційний суд зазначає, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від вчинення працівником певних дій, у тому числі щодо пред'явлення рішення до примусового виконання.

Вищевикладене, на думку колегії суддів, спростовує доводи апелянта про те, що позивач не звертався за виконанням рішення про поновлення його на посаді в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Натомість колегія суддів звертає увагу на те, що у разі затримки виконання такого рішення, чинним законодавством встановлено обов'язок роботодавця виплатити працівнику середній заробіток за час затримки виконання. Виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення, є певним видом відповідальності роботодавця за невиконання в негайному порядку рішення уповноваженого органу про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №815/4357/16 поновлено на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05.08.2016р. Присуджено до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2016р. по 11.01.2017р. у розмірі 86444 грн.60 коп.

Разом з цим, зазначене рішення було виконано відповідачем лише 27 лютого 2017р., шляхом видання відповідного наказу №347к.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з прокуратури Одеської області на користь позивача сум середнього заробітку за час затримки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2017 р., а саме за період з 11.01.2017р. по 27.02.2017 року.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання органу прокуратури в апеляційній скарзі на статтю 267 КАС України (в редакції, що була чинною до 15.12.2017р.), оскільки остання регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах та передбачає право особи - позивача, на користь якої ухвалено постанову суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, разом з цим, стягнення сум середнього заробітку за час затримки виконання рішення підлягає розгляду в порядку пред'явлення відповідного адміністративного позову.

Обґрунтовуючи неправомірність оскарженої постанови окружного суду, орган прокуратури посилається на преюдиціальність судового рішення по справі №815/2344/17, предметом розгляду якої є правомірність постанови про накладення штрафу на прокуратуру Одеської області у виконавчому провадженні № 53427213 у зв'язку із негайним невиконанням прокуратурою Одеської області рішення суду без поважних причин. Однак, як вже зазначалось раніше, обов'язок органу прокуратури видати наказ про поновлення працівника на роботі виник відразу після оголошення рішення суду, незалежно від вчинення працівником певних дій, у тому числі щодо пред'явлення рішення до примусового виконання.

Доводи апелянта про те, що рішення по справі № 815/4357/17 виконано прокуратурою Одеської області не спростовує висновків суду першої інстанції про те, що воно було виконане прокуратурою Одеської області з затримкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не виконання постанови суду в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв'язку зі складністю справи судове рішення у повному обсязі буде складено на протязі десяти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови суду складено 24.01.2018 року.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.В. Єщенко