Справа № 336/2452/17(2-а/336/259/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року справа № 336/2452/17(2-а/336/259/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.,

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року (суддя Голубкова М.А. м. Запоріжжя) у справі №336/2452/17(2-а/336/259/2017) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 травня 2017 року звернувся до суду з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, згідно з яким, просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії по інвалідності з урахуванням вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача перерахувати позивачу пенсію по інвалідності з 20.01.2017 року відповідно до вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки), а саме 3764,40 грн. та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

- стягнути з відповідача на користь позивача 1500 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 20.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності за ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із додержанням вимог закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач при призначенні такої пенсії застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року прийнятою в порядку скороченого провадження позов задоволено повністю.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає про те, що позивач скористався своїм правом на вибір державної пенсії, а отже, подана ним заява від 20.01.2017 року є заявою про переведення з одного виду пенсії на інший.

У зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, враховуючи положення статті 311 КАС України, розгляд справи слід здійснити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач 09.02.2017 року та 16.02.2017 року звертався до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя з заявами про перерахунок призначеної пенсії по інвалідності з застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, тобто 2014-2016 роки (3764,40 грн.).

Відповідач листом від 22.02.2017 року №40/К-9 відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії по інвалідності з посиланням на відповідь № 246/К-9 від 08.11.2016 року (а.с.8).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач 20.01.2017 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до положень статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 59 о/с).

Розпорядженням відповідача №396 від 24.01.2017 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до положень статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», та фактичне здійснено переведення з одного виду пенсії на іншій в межах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 57).

Відповідно до положень статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) інвалідам війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Тобто, вихідним критерієм при обчисленні пенсії по інвалідності за цим законом є розмір грошового забезпечення (заробітку).

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:

П розмір пенсії, у гривнях;

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній з 01 липня 2013 року, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тобто, при розрахунку пенсії призначеної по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» вихідним критерієм для визначення розміру пенсії є розмір грошового забезпечення (заробітку), а не розмір заробітної плати (доходу) застрахованої особи та відповідних коефіцієнтів заробітної плати.

Враховуючи те, що позивач, згідно з його заявою від 16.02.2017 року (а.с. 7) отримував в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області пенсію за вислугу років з 05.06.1997 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з 24.01.2017 року перейшов на пенсію по інвалідності у відповідності до положень цього ж Закону, тобто в спірних відносинах відбувся перехід з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності в межах одного і того ж Закону (Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо правомірності дій відповідача в частині переведення позивача на пенсію по інвалідності.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими твердження позивача про те, що відповідач повинен був не переводити позивача на пенсію по інвалідності, а призначити пенсію по інвалідності як нову пенсію, оскільки пенсія яку позивач отримував та пенсія на яку він перейшов призначається в межах одного й того ж Закону.

Слід зазначити й про відсутність підстав для стягнення з відповідача 1500 грн. витрат на правову допомогу, оскільки позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року справі №336/2452/17(2-а/336/259/2017) - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328, п.3 ч.6 ст. 12 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 січня 2018 року.

Головуючий суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко