Справа № 686/19880/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/19880/17

Головуючий у 1-й інстанції: Козак О.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

25 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Клюцука В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дій,

В С Т А Н О В И В :
у жовтні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, в якому просив визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому призначити йому пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, починаючи з 03.07.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році за категорією 2, що підтверджується відповідним посвідченням та при зверненні за призначенням пенсії додав усі наявні в нього документи, які підтверджують право на призначення пенсії, а відтак що відмова відповідача у такому призначенні не відповідає вимогам закону.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, починаючи з 03.07.2017.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на невмотивованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 07.10.1992.

З 21.12.2007 позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому та отримує пенсію по інвалідності.

03 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 13.07.2017 №14764/03 управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому відмовило у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку, оскільки в довідці №5732/08 від 10.03.2015 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України не виявлено дні виїзду у зону відчуження, а період його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не можливо підтвердити первинними документами.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та його робота у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів, підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, військовим квитком; довідкою Хмельницького механічного заводу про розмір виплаченого заробітку та компенсації в 1987 році за виконання державного обов`язку; архівною довідкою №5732/08 від 10.03.2015 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, а відтак відмова відповідача є протиправною.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону № 796-XII до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, також віднесені учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Положеннями ст. 10 Закону № 796-XII визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості.

За приписами ч. 1 ст. 55 вказаного Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 8 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відносяться, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів.

Нормами ст. 15 даного Закону визначено, що довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта стосовно неможливості призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку у зв`язку із відсутністю первинних документах, в яких зафіксовано період його роботи у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки №5732/08 від 10.03.2015 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України встановлено, що по архівних документах військової частини №А 43187 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.08.1987 (наказ №41) по 26.09.1987 (наказ №97). Дні виїзду в зони (на об`єкти, населенні пункти) не відображені, оскільки, згідно ліквідаційного акту в/ч НОМЕР_2 , накази командира в/ч НОМЕР_3 по виїздах за період з 01.01.1987 року по 04.12.1987 року були вилучені з частини Головною військовою прокуратурою м.Москви в жовтні 1989 року (м.Москва К-160). Пошук документів, який проводився Галузевим державним архівом МО України понад 10 років позитивного результату не дав. Документи зняті з обліку в Галузевому державному архіві МО України, як такі, що остаточно втрачені згідно акта від 04.04.2013 року. Довідка складена на основі книги алфавітного обліку в/ч НОМЕР_2 і журналу обліку доз опромінення в/ч НОМЕР_2 .

Згідно з записів в військовому квитку НОМЕР_4 на сторінці 24-25 слідує, що позивач в період з 01.08. по 26.09.1987 виконував обов`язки по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Також відповідно до відповіді Департаменту соціального захисту населення Хмельницької ОДА №04.02-930 від 09.02.2017 на заяву позивача вбачається, що посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.10.1992 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії видано ОСОБА_1 на підставі довідки Хмельницького механічного заводу, якою встановлено, що позивачу було виплачено в жовтні 1987 року допомогу за виконання державного обов`язку на Чорнобилі за 27 днів в п`ятикратному розмірі в сумі 793 руб.24 коп. та за 30 днів в однократному розмірі в сумі 148 руб.80 коп..

Колегія суддів вважає, що твердження апелянта про те, що відповідно до наявних у справі копій первинних документів неможливо підтвердити факт участі позивача у 1987 року у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не менше 14 календарних днів безпідставними, враховуючи, що вказані документи підтверджують участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.08.1987 по 26.09.1987, що становить 27 календарних дні.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що Верховним Судом України у постановах від 21.11.2006 та від 04.09.2015 по справах №21-1048во06, №690/23/15-а висловлено правовий висновок щодо застосування ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зокрема вказано, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що посвідчення позивача серії НОМЕР_1 від 07.10.1992 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії з урахуванням положень ст. 14 Закону № 796-XII є належним документом, який підтверджує, що останній працював у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів, що, в свою чергу, також узгоджується з відомостями, які містяться в інших документах по справі.

За таких обставин доводи апелянта стосовно неможливості призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку на вісім років є безпідставними та такими, що суперечать вимогам ст.ст. 14, 55, 65 Закону № 796-XII, а відтак судом першої інстанції обґрунтовано прийнято судове рішення щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, вірно застосовано норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, у зв`язку із чим вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 січня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.