Справа № 826/15047/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до Головного управління Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з порушенням справи про банкрутство забороняється застосування санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), у зв'язку з чим нарахування штрафних санкцій на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суперечить вимогам чинного законодавства.

У справі наявний відзив на позовну заяву відповідача, в якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». При цьому посилається на те, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів, які виникли після введення мораторію, а відтак не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

15.12.2017 набула чинності нова редакція КАС України відповідно до пунктів 10, 12 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України 17 січня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається із матеріалів справи, на підставі направлень, виданих Головним управлінням Державної фіскальної служби України, пп. 20.1.4 п. 20.1, ст. 20, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України проведена документальна планова виїзна перевірка філії «Конча-Заспівське Дорожньо-Експлуатаційне Управління» Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» щодо дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017 відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом було складено акт №339/26-15-14-01-05/33293698 від 16.08.2017.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи оцінку доводам позивача про необґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.09.2011 у справі №44/258-б зупинено виконання Дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» податкових зобов’язань, строк виконання яких настав до введення мораторію.

Відповідно до статей 1, 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.

З огляду на наведене можна дійти висновку, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів. Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного і є похідними від нього.

Таким чином, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після його введення, то не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Тому нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі.

Наведену правову позицію неодноразового висловлював Верховний Суд України у постановах від 25.06.2011 № 21-113а11, від 11.06.2012 №21-179а12 та від 09.07.2013 у справі №21-178а13.

При цьому, позивач помилково застосував до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 01.10.2013 року у справі №3-27гс13, якою усувалися розбіжності щодо неоднакового застосування положень ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» при виконанні цивільно-правових та господарських договорів, зобов'язання за якими виникли після введення дії мораторію. Натомість, предметом даного спору є вирішення питання щодо правомірності застосування під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог податкового законодавства, вчинене суб'єктом господарювання після порушення справи про банкрутство.

Враховуючи те, що допущене Дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» порушення вимог Податкового кодексу України мало місце після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, суд вважає, що Головне управління Державної фіскальної служби України правомірно застосувало до платника податків штрафні санкції.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається у підтвердження заявлених вимог, а його доводи є помилковими і необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним. Інших підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивач не зазначив, а судом таких не вбачається.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241-247, 250, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко