Справа № 807/1274/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/12071/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду, прийняту 3 листопада 2017 року у м. Ужгороді, судді Рейті С.І., Гаврилко С.Є., Луцович М.М. (час складення повного тексту постанови не вказано), у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

2 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправними дії Міністерства юстиції України (далі Мінюст) щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби начальника Управління Державної виконавчої служби відповідно до наказу Мінюсту від 27 травня 2015 року № 1729/к;

визнати протиправним та скасувати наказ Мінюсту від 27 травня 2015 року № 1729/к «Про проведення конкурсу на заміщення посад заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції».

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2017 року у справі № 807/1274/15 позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії Мінюсту щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби. Визнано протиправним та скасовано наказ Мінюсту від 27 травня 2015 року № 1729/к «Про проведення конкурсу на заміщення посад заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції» у частині оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення було оскаржене відповідачем, який у апеляційній скарзі просив його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при вирішенні спору було невірно застосовано норми матеріального права та неповно зясовано фактичні обставини справи.

Наполягає на відсутності підстав для висновку про те, що ОСОБА_2 займала рівнозначну посаду і мала право на призначення на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби без проведення конкурсного відбору.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оголошення конкурсу на зайняття посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби впливає на права позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Позивач у ході апеляційного розгляду обґрунтованість вимог апелянта заперечила, підтримала доводи, викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із протиправності дій Мінюсту щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби та наказу від 27 травня 2015 року № 1729/к у частині оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, оскільки позивачці було відмовлено у переведенні на таку посаду без проведення конкурсу безпідставно.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, з 18 листопада 2011 року ОСОБА_2 працювала начальником управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року за № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» було ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу й покладено на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) обєднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як субєктів інформаційної діяльності.

У відповідності до цієї постанови Мінюстом було видано наказ від 30 січня 2015 року за № 115/5 «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України», яким головні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі перейменовані на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі; затверджено типову структуру територіальних управлінь та зміни до деяких нормативно-правових актів (зокрема, до Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року за №1707/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за № 759/19497, у т.ч. щодо завдань, функцій і повноважень).

Наказом Мінюсту від 2 лютого 2015 року за № 139/5 затверджено перелік головних територіальних управлінь юстиції, до якого увійшло Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області.

6 лютого 2015 року Міністром юстиції затверджено структуру та штатну чисельність Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на 2015 рік, у якій передбачено посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби.

Відповідно до наказу Мінюсту від 27 травня 2015 року № 1729/к «Про проведення конкурсу на заміщення посад заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції» було оголошено конкурс на заміщення вакантних посад, серед яких і на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що також зроблено публікацію на офіційному сайті Міністерства юстиції України та у газеті «Новини Закарпаття».

Порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби регламентовано Законом України «Про державну службу».

Відповідно до приписів частини 1 статті 15 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 15 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про державну службу» просування по службі державного службовця здійснюється шляхом зайняття більш високої посади на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України та Кабінетом Міністрів України, або шляхом присвоєння державному службовцю більш високого рангу.

Державний службовець має право брати участь у конкурсі на заміщення вакантної посади. Переважне право на просування по службі мають державні службовці, які досягли найкращих результатів у роботі, виявляють ініціативність, постійно підвищують свій професійний рівень та зараховані до кадрового резерву (частина 2 статті 27 Закону України «Про державну службу»).

Пунктом 5 Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2002 року № 169 (далі Порядок № 169), встановлено, що переведення на рівнозначну або нижчу посаду в одному державному органі, а також просування по службі державних службовців, які зараховані до кадрового резерву чи успішно пройшли стажування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, може здійснюватися без конкурсного відбору.

Позивач ОСОБА_2 своїм правом на участь у вказаному конкурсі не скористалася.

При цьому апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що переведення на рівнозначну або нижчу посаду в одному державному органі, а також просування по службі державних службовців, які зараховані до кадрового резерву чи успішно пройшли стажування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, без конкурсного відбору є правом, а не обовязком керівника державного органу.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що пунктом 5 вказаного Порядку передбачено можливість переведення на рівнозначну або нижчу посаду в одному державному органі.

Разом із тим, відповідно до пункту 1 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 229 (далі Положення № 229), Державна виконавча служба України (ДВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень) відповідно до законів.

Підпунктом 2 пункту 5 Положення № 229 визначено, що ДВС з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат ДВС та на керівні посади в структурні підрозділи територіальних органів Мінюсту, що забезпечують здійснення повноважень ДВС, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників апарату ДВС і бере участь в організації такої роботи у структурних підрозділах територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують здійснення повноважень ДВС.

ДВС здійснює повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Мінюсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень ДВС (пункт 7 Положення № 229).

ДВС очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра юстиції (пункт 10 Положення № 229) .

Голова ДВС, зокрема:

- здійснює керівництво структурними підрозділами територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують здійснення повноважень ДВС, щодо забезпечення примусового виконання рішень та методичне забезпечення їх діяльності (підпункт 10 пункту 10 Положення № 229);

- вносить Міністру юстиції подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС (підпункт 13 пункту 10 Положення № 229);

- призначає на посаду за поданням керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС:

заступників керівників відповідних структурних підрозділів;

керівників структурних підрозділів примусового виконання рішень головних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі;

керівників структурних підрозділів районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень ДВС (підпункт 14 пункту 10 Положення № 229);

- звільняє з посади за поданням керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС, або керівників відповідних управлінь юстиції:

заступників керівників відповідних структурних підрозділів, керівників структурних підрозділів примусового виконання рішень головних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі;

керівників структурних підрозділів районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень ДВС (підпункт 15 пункту 10 Положення № 229);

- присвоює ранги:

державним службовцям ДВС;

заступникам керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС;

керівникам структурних підрозділів примусового виконання рішень головних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі;

керівникам структурних підрозділів районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень ДВС (підпункт 25 пункту 10 Положення № 229);

- дає у межах повноважень, передбачених законом, доручення, обов'язкові для виконання державними службовцями і працівниками апарату ДВС та структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують здійснення повноважень ДВС (підпункт 30 пункту 10 Положення № 229).

Пунктом 13 Положення № 229 було встановлено, що граничну чисельність державних службовців та працівників ДВС затверджує Кабінет Міністрів України.

Структуру апарату ДВС затверджує її Голова за погодженням з Міністром юстиції.

Штатний розпис, кошторис апарату ДВС затверджує її Голова за погодженням з Мінфіном.

ДВС є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства, інші рахунки для зарахування стягнутих із боржників коштів, у тому числі валютні.

Разом із тим, пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 228 (далі Положення № 228), у редакції на час створення ДВС було встановлено, що Міністерство юстиції України (Мінюст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін'юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику, зокрема, у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Мінюст очолює Міністр, який призначається на посаду за поданням Премєр-міністра України і звільняється з посади Верховною Радою України. (пункт 11 Положення № 228).

Підпунктом 3 пункту 12 Положення № 228 передбачено, що Міністр спрямовує та координує діяльність Укрдержархіву, ДВС, ДПтС, Укрдержреєстру, ДСЗПД (далі - служби), в тому числі:

забезпечує формування державної політики у відповідній сфері та контролює її реалізацію службами;

погоджує та подає на розгляд Кабінету Міністрів України розроблені службами проекти законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України;

визначає пріоритети роботи служб і шляхи виконання покладених на них завдань, затверджує плани їх роботи;

вносить Прем'єр-міністрові України пропозиції стосовно кандидатур на посади керівників служб і за пропозицією керівників служб - кандидатури на посади їх заступників;

погоджує структуру апаратів служб;

видає обов'язкові до виконання службами накази та доручення з питань спрямування і координації їх діяльності;

погоджує призначення на посаду і звільнення з посади керівників та заступників керівників територіальних органів служб;

погоджує призначення на посаду і звільнення з посади керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів апаратів служб;

погоджує пропозиції керівників служб щодо утворення, реорганізації та ліквідації їх територіальних органів, вносить на розгляд Кабінету Міністрів України відповідні подання;

порушує перед Кабінетом Міністрів України питання щодо скасування актів служб повністю чи в окремій частині;

доручає керівникам служб скасувати акти їх територіальних органів повністю чи в окремій частині, а в разі відмови скасовує такі акти повністю чи в окремій частині;

порушує перед Кабінетом Міністрів України питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників служб та їх заступників;

ініціює питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів апаратів служб, територіальних органів служб та їх заступників, а також керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління;

ініціює питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівників служб, їх заступників, інших державних службовців і працівників апаратів служб та їх територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління;

приймає рішення щодо проведення перевірки діяльності служб та їх територіальних органів;

заслуховує звіти про виконання покладених на служби завдань і планів їх роботи;

визначає структурний підрозділ апарату Мін'юсту, що відповідає за взаємодію із службами;

визначає посадових осіб Мін'юсту, які включаються до складу колегій служб;

установлює порядок обміну інформацією між Мін'юстом та центральними органами виконавчої влади, службами, періодичність її подання;

вирішує інші питання, пов'язані із спрямуванням і координацією діяльності служб.

При цьому пунктом 1 постанова Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» було вирішено ліквідувати, зокрема, Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Пунктом 2 цієї ж постанови було установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

На підставі системного аналізу вказаних правових норм апеляційний суд вважає, що у даному випадку ДВС та Мінюст виступали різними державними органами, а отже суд першої інстанції помилково дійшов висновку про передбачену пунктом 5 Порядку № 169 можливість переведення позивача ОСОБА_2В з посади начальником управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області без конкурсного відбору, незважаючи на встановлені Положенням № 229 особливості порядку її призначення на займану посаду та звільнення неї, а також проходження служби у ДВС, що ліквідована.

Підсумовуючи викладене, на переконання апеляційного суду, оскаржені ОСОБА_2 дії та наказ Мінюсту від 27 травня 2015 року № 1729/к не порушували будь-яких її прав щодо доступу до державної служби в системі органів Мінюсту, а отже відповідні позовні вимоги були задоволені судом першої інстанції помилково.

Разом із тим, оскільки позов ОСОБА_2 судом першої інстанції були задоволено судом першої інстанції лише частково, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними вимоги апелянта про повне скасування оскаржуваної постанови з відмовою у задоволенні позову у повному обсязі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів статті 317 КАС України є підставами для скасування судового рішення у цій частині та ухвалення постанови про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2017 року у справі № 807/1274/15 у частині задоволення позову ОСОБА_2 та прийняти нову, якою у задоволенні таких позовних вимог відмовити.

У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

ОСОБА_4

Постанова у повному обсязі складена 30 січня 2018 року.