Справа № 351/1492/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року№ 876/12190/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2017 року у справі №351/1492/17 (суддя Собко В.М., м.Снятин, Івано-Франківська область) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації (далі - УСЗН) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.13-14), просив: визнати неправомірними дії відповідача про відмову у перерахунку та виплаті йому недоплаченої за 2014 рік щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ); зобов'язати УСЗН виплатити позивачу недоплачені кошти на щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік виходячи з розміру 5-ти мінімальних заробітних плат встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон №719-VII) на момент виплати згідно рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він має право на виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2014 рік, в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат відповідно до ч.4 ст.48 Закону №796-ХІІ, однак відповідач протиправно здійснив йому виплату такої допомоги в значно меншому розмірі.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2017 року заявлений позов задоволено частково. Визнано дії УСЗН щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закону №796-ХІІ неправомірними. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, згідно ст.48 Закону №796-ХІІ за 2014 - 2015 роки. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УСЗН, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що нарахування та виплата позивачеві допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснено у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 №562 (далі - Постанова №562). Вказує, що позивачем пропущений шестимісячний строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, як передбачено ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час подання позову; далі - КАС).

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, та просили про розгляд справи без їх участі. А тому, апеляційний суд, відповідно до ч.4 ст.229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії УСЗН щодо нарахування ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Постанови №562 є протиправними, оскільки нарахування такої допомоги повинно здійснюватись відповідно до ч.4 ст.48 Закону №796-ХІІ.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 30.09.1994 (а.с.7).

27.06.2017 у відповідь на звернення позивача щодо виплати недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік згідно ст.48 Закону №796-ХІІ, УСЗН листом №2459/02-07/27 повідомлено заявника, що допомога передбачена цією статтею виплачується в порядку та розмірах, встановлених КМУ. Та зазначено, що така допомога виплачена позивачу, як інваліду 2 групи за 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 120 грн відповідно (а.с.3).

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС (в редакції, чинній на час подання позову), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.1 ст.99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи видно, що позивач звертаючись 27.07.2017 до суду з позовом просить виплатити йому недоплачені кошти на щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік виходячи з розміру 5-ти мінімальних заробітних плат встановленої Законом №719-VII.

Хоча про недоплату таких коштів він повинен був дізнатися ще у 2014 році під час невиплати йому за цей період, належної, на його думку, суми.

Відтак, позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Оскільки щорічна допомога на оздоровлення, яку отримує ОСОБА_1 на підставі Закону 796-ХІІ, носить характер соціальної виплати, яка виплачується особі до кінця року за який передбачена, то останній про порушене право мав дізнатися на протязі 2014 року, та у визначений процесуальним законом строк звернутися до суду з відповідним позовом.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, а позивач у позові не навів жодних поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

За змістом ч.3 ст.123 КАС (в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС суд, з підстав, визначених частинами 3 та 4 ст.123 цього Кодексу своєю ухвалою залишає позов без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Із врахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому постанову суду слід скасувати та прийняти нову постанову якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік та стягнення коштів залишити без розгляду .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін

Повний текст виготовлений 29 січня 2018 року.