Справа № 804/1529/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 р. Справа № 804/1529/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЗелецькому Р.Р.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_4 Чохелі Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та доповненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За період 01.01.2013 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_6 обравши відповідно до глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, здійснював діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для сплати єдиного податку платниками єдиного податку другої групи, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку від 03.07.2015р., копія якого наявна в матеріалах справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, абз.1 п.75.1, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, керуючись п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України, відповідно до наказу від 23.08.2016р. №760, відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_6 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015р., за результатами якої складено акт №2021/1303/НОМЕР_1 від 23.09.2016р.
Відповідно до висновків вказаного Акту, перевіркою встановлено порушення:
- ч.2 п.291.4 ст.291 Кодексу щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності;
- п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Кодексу в частині неподання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2013 рік, 2014 рік та 2015 рік;
- п.44.1, п. 44.6 Кодексу з урахуванням п. 85.2 ст. 85 Кодексу, у результаті ненадання до перевірки документів в повному обсязі;
- ч.4 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині несвоєчасного подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску за вересень 2015р.
На підставі вказаного Акта перевірки, відповідачем прийняті оскаржувані рішення, а саме:
В Акті перевірки (арк.4 Акта) зазначено, що Лівобережною ОДПІ м.Дніпропетровська направлені листи ФОП ОСОБА_6 від 14.09.2016р. та від 15.09.2016р. про необхідність надати у повному обсязі первинні документи, що пов'язані з предметом перевірки, зокрема:
- інформацію щодо місця здійснення діяльності (адреса, площа, форма власності), виду об'єкта (офіс, склад, інше);
- договори, зокрема з ТОВ «Даломан Груп», ТОВ «Агродорстройкомплект», ТОВ «ГУМ», ТОВ «Цербер», КП «Міськавтопарк» ДМР;
- акти виконаних робіт (наданих послуг), накладні, квитанції, чеки, тощо.
В ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_6 не надані договори з ТОВ «Даломан Груп», КП «Міськавтопарк» ДМР, договір №233-Л від 25.12.2012р. з ТОВ «Безпека та охорона», банківські виписки ПАТ «Актабанк» по рахунку НОМЕР_2 за період з 01.04.2013р. по 30.09.2013р.
Також, в ході перевірки встановлено, що згідно банківських виписок ФОП ОСОБА_6 отримувались грошові кошти від юридичних осіб, які не є платниками єдиного податку, а саме:
- ТОВ «Безпека та охорона» за період з 01.01.2013р. пі 30.09.2015р. із призначення платежу «комісійна плата за договором доручення»;
- МД «Дніпро» ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за період з 01.01.2013р. по 30.06.2014р. із призначення платежу «за послуги автостоянки»;
- ТОВ «Юго-Восточная Торговая Компанія» за період 01.01.2013р. по 31.12.2015р. із призначенням платежу «за послуги автостоянки».
ТОВ «Безпека та охорона», МД «Дніпро» ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ТОВ «Юго-Восточная Торговая Компанія» у відповідь на письмові запити Лівобережної ОДПІ М.Дніпропетровська надані пояснення із підтвердженням сплати послуг по збору та прийманню плати за паркування транспортних засобів та сплати послуг автостоянки.
Також, в Акті перевірки (арк.8 Акта) зазначено, що перевіркою встановлено, декларації про майновий стан та доходи за 2013р., 2014р., 2015р. ФОП ОСОБА_6 до Лівобережної ОДПІ не надано.
Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, встановлено його заниження на суму 237529,1грн. (арк.19 Акта).
Під час розгляду справи, судом також досліджені надані позивачем докази, а саме: копії договорів оренди №1 від 28.12.2012р., №2 від 28.12.2012р., №137 від 01.02.2012р., №362 від 28.12.2014р., №01/08/12/С від 01.08.2012р., №10/К16/ОА від 10.04.2014р., №01/09/12 від 10.08.2012р., копії виписки за 2013-2015р.р. ПАТ «ВТБ Банк», за 2013-2014р.р. ПАТ «Актабанк», за 2015р. ПАТ Банк «Восток», копії відомостей із нарахування та виплати заробітної плати за 2013р., копії звітності із єдиного соціального внеску, копії договорів про організацію та експлуатацію майданчика для паркування від 22.04.2014р. №№315АП, 316АП.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Відповідно до п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Кодексу податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
П.177.1 ст.177 Податкового кодексу України передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтвердження витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу та згідно переліку, визначеного у п.177.4 ст.177 Кодексу.
Відповідно до п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Згідно п.п.177.5.2 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування.
Абзацом 2) п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України (у т.ч. з урахуванням відповідних змін) визначено, що, друга група єдиного податку - це фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 000 000,0 гривень у 2013 році та 2014 році, 1500000,0 гривень - з 01.01.2015р.
Відповідно до п.п.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.
Згідно п.п.298.2.1 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, для відмови від спрощеної системи оподаткування суб'єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву.
Відповідно ч.9 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.
Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідно до пп.1, 4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний: - своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; - подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Згідно ч.11 ст.8 вказаного Закону, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Приймаючи рішення по суті спору суд виходив з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Актом перевірки №2021/1303/НОМЕР_1 від 23.09.2016р., встановлено порушення позивачем: - ч.2 п.291.4 ст.291 ПК України щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності; - п.п.49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України в частині неподання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2013 рік, 2014 рік та 2015 рік; - п.177.1, п. 177.2 ст. 177 ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 348575,87 грн.; - п.44.1, п. 44.6 ПК України з урахуванням п.85.2 ст. 85 Кодексу, у результаті ненадання до перевірки документів в повному обсязі; - ч.1 п.2 ст.6, ч.2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено заниження єдиного соціального внеску, що нараховується на суму чистого оподаткованого доходу, у розмірі 237529,1грн.; - ч.4 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині несвоєчасного подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску за вересень 2015р.
Судом встановлено, що на запити Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська від 14.09.2016р. та від 15.09.2016р. про необхідність надати у повному обсязі первинні документи, що пов'язані з предметом перевірки, позивачем не надані договори з ТОВ «Даломан Груп», КП «Міськавтопарк» ДМР, договір №233-Л від 25.12.2012р. з ТОВ «Безпека та охорона», банківські виписки ПАТ «Актабанк» по рахунку НОМЕР_2 за період з 01.04.2013р. по 30.09.2013р.
При цьому, згідно п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
За період 01.01.2013 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_6 здійснював діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для сплати єдиного податку платниками єдиного податку другої групи, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку від 03.07.2015р., копія якого наявна в матеріалах справи.
У зв'язку з чим, суд погоджується із висновками податкового органу про порушення позивачем вимог п.44.1, п. 44.6 ПК України з урахуванням п.85.2 ст. 85 Кодексу, щодо ненадання до перевірки документів в повному обсязі.
Так, під час перевірки встановлено та не заперечується позивачем, у спірному періоді мало місце отримання ФОП ОСОБА_6 грошових коштів від юридичних осіб, які не є платниками єдиного податку, а саме: ТОВ «Безпека та охорона» з призначенням платежу «комісійна плата за договором доручення», МД «Дніпро» ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ТОВ «Юго-Восточная Торговая Компанія» з призначенням платежу «за послуги автостоянки», чим було спричинене порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.
Відповідно до вимог ч.9 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, позивач був зобов'язаний перейти на сплату інших податків та зборів починаючи з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося порушення, а саме - з 01.04.2013 року шляхом подання заяви до податкового органу у порядку, визначеному п.п.298.2.1 п.298.2 ст.298 Кодексу, але не зробив цього.
Таким чином, суд погоджується із висновками податкового органу щодо неправомірності перебування ФОП ОСОБА_6 на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності у спірному податковому періоді, позивач також не заперечує цього порушення.
Під час перевірки встановлено, що згідно банківських виписок ФОП ОСОБА_6 отримувались грошові кошти від юридичних осіб, які не є платниками єдиного податку, а саме: - ТОВ «Безпека та охорона» за період з 01.01.2013р. пі 30.09.2015р. із призначення платежу «комісійна плата за договором доручення»; - МД «Дніпро» ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за період з 01.01.2013р. по 30.06.2014р. із призначення платежу «за послуги автостоянки»; - ТОВ «Юго-Восточная Торговая Компанія» за період 01.01.2013р. по 31.12.2015р. із призначенням платежу «за послуги автостоянки».
За період з 01.04.2013р. по 31.12.2015р. ФОП ОСОБА_6 повинен був здійснювати господарську діяльність на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено статтею 177 ПК України.
Таким чином, залишаючись на спрощеній системі оподаткування, ФОП ОСОБА_6 не були надані до Лівобережної ОДПІ декларації про майновий стан та доходи за 2013р., 2014р., 2015р., у зв'язку з чим, позивачем порушено вимоги п.п.49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України.
Крім того, у зв'язку із ненаданням позивачем до перевірки структури доходів та структури витрат за 2013р., 2014р., 2015р., інформації щодо кількості паркувальних місць (машино-місць) та їх вартості на орендованих паркувальних майданчиках, неможливо дослідити взаємозв'язок понесених витрат з фактичним отриманням доходу та їх вплив на кінцевий результат.
З урахуванням викладеного, щодо своєчасності та повноти сплати задекларованих податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності суд погоджується із висновками відповідача про порушення позивачем п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 348575,87 грн.
Встановлено, що звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску за вересень 2015р. поданий ФОП ОСОБА_6 до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська несвоєчасно (дата подання - 23.10.2015, граничний строк подання - 20.10.2015р.), у зв'язку з чим, порушено п.4 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
П.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Згідно ч.11 ст.8 вказаного Закону, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
З урахуванням вищевказаних порушень, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та про які також зазначається в п.2.1.2 Акта перевірки №2021/1303/НОМЕР_1 від 23.09.2016р., максимальної величини бази нарахування за 2013р., 2014р., 2015р. встановлено заниження у сумі задекларованого єдиного внеску у розмірі 237529,1грн.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті №2205/04-65-14-00/33324212 від 14.11.2016р.
За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваних рішень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.158-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова