Справа № 823/2231/17
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року справа № 823/2231/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

26.12.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (18021, АДРЕСА_1) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000), в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року, відповідно до довідки УМВС України в Черкаській області № від 10.05.2017;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру та будь-яким строком з грошового забезпечення відповідно до довідки УМВС України в Черкаській області № від 10.05.2017 та нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати належної пенсії за період з 01.01.2016 по день остаточного розрахунку по виплаті належної пенсії;

-стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у розмірі 5000грн. моральної шкоди;

-звернути рішення суду до негайного виконання в межах суми пенсійних виплат за один місяць;

-здійснити судовий контроль за виконанням постанови у справі та зобов'язати начальника ГУ ПФУ в Черкаській області у 10-денний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Відповідно до ст. ст. 257, 263 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Позивач просив позов задовольнити зазначивши, що відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" та інших нормативних актів має право на перерахунок пенсії, однак відповідач безпідставно його не здійснює. Позивач вказав, що в наслідок відмови відповідача здійснити перерахунок пенсії, останнім порушено гарантоване державою право на його соціальний захист, а тому вважає, що останнім повинна бути виплачена відповідна матеріальна компенсація. Окрім того, наголошено, що бездіяльність відповідача у не перерахуванні пенсії призвела до завдання моральної шкоди позивачу в розмірі 5000 грн., виходячи з самого факту вчинення порушення.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позову з підстав відсутності у бюджеті Пенсійного фонду України коштів на перерахунок та виплату пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України. З приводу відшкодування моральної шкоди, представник в відзиві наголосив, що обов'язковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями та завданої шкоди, що узгоджується з ст. 1167 ЦК України та пленуму ВАС № 4. Саме по собі порушення не впливає на завдання моральної шкоди. Щодо компенсації втрат частини доходів, представник зазначив, що жодних втрат позивачем не понесено, оскільки не було здійснено перерахунку, тобто не відбувся факт самого нарахування та відповідно не підлягала жодна виплата позивачу будь-якого доходу.

До суду також подано відповідь на відзив, в якій позивач не погодився з жодним доводом представника відповідача, зазначивши їх безпідставними.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області, отримуючи пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (надалі за текстом - "Закон № 2262-XII").

Листом від 22.03.2017 року № 4019/02/22-2017 Міністерство внутрішніх справ України повідомило Пенсійний фонд України, що перерахунок пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) проводиться з урахуванням грошового забезпечення, установленого для поліцейських згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.01.2016 на підставі довідок про грошове забезпечення, виданих ліквідаційними комісіями ГУМВС (УМВС) в областях та м. Києві.

Пенсійний фонд України листом від 28.03.2017 № 9493/02-23 повідомив Головні управління Пенсійного фонду України в областях про підстави для проведення перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. В даному листі також зазначено прохання підготувати та надати довідки на осіб, які мають право на перерахунок пенсії.

Списки осіб, які мають право на перерахунок пенсії, відповідачем направлено до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області.

17.05.2017 відповідачу надійшла довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 10.05.2017 № , видана ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, згідно з якою розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії згідно ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 № 988 та наказу МВС від 06.04.2016 № 260 за нормами, чинними на 01 січня 2016 року становить 11213,98 грн.

Листом від 22.12.2017 за № 1801/3-10 відповідач на звернення позивача, повідомив останнього про те, що перерахунок та виплата перерахованої пенсії із грошового забезпечення, встановленого законодавством для поліцейських, буде проведено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

На час розгляду справи перерахунок пенсії на підставі довідки від 10.05.2017 №, позивачу не здійснено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 63 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» затверджено схему окладів за спеціальним званням поліцейських, схему посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання та схеми посадових окладів поліцейських.

Відповідно до пункту 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-XII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до п.2 Порядку на підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Пунктом 3 Порядку визначено, що на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене суд зазначає, що не здійснюючи перерахунок та виплату пенсії, порушив указане право позивача.

Доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують обґрунтування вимог позивачем, а посилання на відсутність бюджетних коштів для перерахунку та виплати пенсії є помилковим. Крім того, органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини дії суб'єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04. 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Враховуючи висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, наведені вище обставини відмови в перерахунку пенсії позивачеві розцінюються судом як невиправдане втручання у право заявника, яке потребує ефективного засобу правового захисту.

Щодо терміну перерахунку пенсії судом враховуються межі позовних вимог а також правова позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 01.07.2014 у справі № 21-244а14, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Частиною третьою статті 51 Закону № 2262 визначено, що перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Беручи до уваги, що постанова Кабінету Міністрів України № 988 прийнята 11.11.2015, а Закон № 900-V111 від 23.12.2015 набрав чинності з 01.01.2016, Міністерство внутрішніх справ зобов'язане було направити у п?ятиденний строк Пенсійному фонду України повідомлення про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. Таке повідомлення було направлене лише 22.03.2017 листом № 4019/02/22-2017, тобто з порушенням встановленого строку.

Враховуючи, що право на перерахунок пенсії позивач набув з 01.01.2016, проте, станом на час розгляду та вирішення даної справи відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії позивача, суд, з урахуванням приписів частини третьої статті 51 Закону №2262, вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо перерахунку пенсії позивача починаючи з 01.01.2016.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру та пенсію без обмеження будь-яким строком, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. (ч. 1 ст. 5 КАС України)

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У зв'язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє. Права позивача в частині виплати йому пенсії з обмеженням граничним розміром та строком на час розгляду даної справи не порушені, оскільки перерахунок пенсії не проведено права позивача в цій частині вимог не були порушені, вони задоволенню не підлягають.

Також суд находить підстави, що відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з наступних підстав.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1)якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування позивачу грошових коштів за заподіяні, на думку позивача, моральні страждання, оскільки для задоволення таких вимог потрібні такі фактори як наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а даних факторів з матеріалів справи не вбачаються.

Тобто, в даному випадку, предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності) органу влади чи його посадової особи, а також виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, вину відповідача, а також яких саме втрат немайнового характеру він зазнав та яке саме їх матеріальне вираження.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача компенсації за втрати частини доходів, то суд зазначає, що Закон, який врегульовує дані відносини є Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Статтею 2 даного Закону, передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст. 3 Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві, що нарахованих, але не виплачених сум пенсії позивачеві, немає. Отже відсутні законні підстави щодо виплати компенсації втрати частини доходів.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З даного приводу, суд зазначає, що підстав застосовування судового контролю за виконанням судового рішення не має, оскільки доказів можливого невиконанння відповідачем рішення суду надано не було. Таким чином, у задоволенні прохання позивача зобов'язати суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення необхідно відмовити.

Також, суд наголошує, що в розумінні ст. 371 КАС України, дане судове рішення не підлягає до негайного виконання, у зв'язку з відсутністю здійсненого перерахунку пенсії.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" з відповідача судові витрати у відповідності до ст. 139 КАС України не стягуються.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) згідно ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейського Національної поліції" та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 10.05.2017 № .

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", перерахувати з 01.01.2016 пенсію, призначену ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 10.05.2017 № та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.01.2016 до моменту здійснення перерахунку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар