Справа № 322/1123/17(2-а/322/18/17)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 рокусправа № 322/1123/17(2-а/322/18/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Дадим Ю.М.

судді: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу завідувача Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Клягіна В.С. на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_2 до завідувача Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Клягіна В.С.про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.10.2017 серії ПН МЗП № 129385, винесену відповідачем, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 206 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 5100 гривень

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 27 жовтня 2017 року серії ПН МЗП № 129385, винесену завідувачем Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області , якою до позивача застосовано адміністративне стягнення за ст. 206 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн. (пять тисяч сто гривень 00 коп).

Відповідач ,не погодившись з рішенням суду першої інстанції , посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що адміністративний матеріал ,відносно ОСОБА_2 був складений за приписами Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України. Вважає, що в діях позивача було встановлено порушення, передбачене статтею 206 КУпАП. Вважає визнання вини позивачем доказом, в розумінні статті 86КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 травня 2016 року позивач, надав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користування з правом розпорядження на власний розсуд, автомобіль марки ВАЗ, модель 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1, що закріплено нотаріально посвідченою довіреністю від 13.05.2016, реєстраційний номер 194 (а.с. 8).

Позивач стверджує, що саме 13.05.2016 року він передав автомобіль і технічний паспорт на нього ОСОБА_3 і більше цей автомобіль до нього не повертався.

Протоколом від 27.10.2017 року серії ПР МЗП № 129385 відповідачем було встановлено, що позивач надав громадянину Молдови ОСОБА_4 транспортний засіб, а саме ВАЗ 21011 д/з НОМЕР_1 і що даний громадянин особисто керував даним транспортним засобом 27.10.2017 і на цей момент перебував з порушенням встановлених правил перебування іноземців в Україні, за що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.10.2017 серії ПН МЗП № 129385 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, диспозиція статті 206 КУпАП, в частині заборони надання іноземцям транспортних засобів, на теперішній час є такою, що не узгоджується з нормами Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, а відтак можливість настання адміністративної відповідальності за такі дії на теперішній час виключається.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і зазначає, що диспозиція статті 206 КУпАП є відсильною і передбачає настання адміністративної відповідальності лише в тому разі, коли надання громадянами іноземцям та особам без громадянства житла, транспортних засобів, сприяння їх незаконній реєстрації, оформленню документів на проживання чи навчання, прийняттю на роботу, а також надання інших послуг були вчинені з порушенням передбачених чинним законодавством правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і правил транзитного проїзду їх через територію України.

Суд апеляційної інстанції, звертає увагу, що на момент видачі довіреності 13 травня 2016 року,громадянин Молдови ОСОБА_4 не вичерпав 90 днів законного знаходження на території України. Його строк закінчувався18 вересня 2017. Надання довіреності 13 травня 2017 року позивачем, не охоплюються складом правопорушення передбаченого ст. 206 КУпАП, крім того, надання довіреності не позбавляло громадянина Молдови ОСОБА_4 після закінчення строку перебування в України виїхати чи продовжити строк перебування у законний спосіб.

Визнання вини позивачем у скоєні правопорушення, що відповідач вважає належним доказом, і на що посилається у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки визнання вини не є доказом у розумінні ст.86 КАС України (редакція, яка діяла на час розгляду справи), а є обставиною, яка враховується при призначенні стягнення.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції , що постанова про накладення адміністративного стягнення від 27 жовтня 2017 року серії ПН МЗП № 129385, була винесена при неповному з'ясуванні обставин справи про адміністративне правопорушення, є необґрунтованою, а отже незаконною та підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню .

Керуючись ст. ст.272, 286, 308,310,315,316 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу завідувача Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Клягіна В.С - залишити без задоволення.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року - залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає відповідно до ч.3ст.272 КАС України.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко