Справа № 336/1404/17(2-а/336/152/2017)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2017 року справа № 336/1404/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2017 року (ухвалену в м. Запоріжжі в порядку скороченого провадження суддею Галущенко Ю.А.)

у справі №336/1404/17

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними щодо відмови в призначенні пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки, зобов'язання призначити пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком та провести відповідні виплати з 16 лютого 2017 року, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2017 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки та зобов'язано призначити ОСОБА_1, пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком та провести відповідні виплати з 16 лютого 2017 року. У стягненні витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

За доводами відповідача, відсутні підстави для призначення пенсії позивачу за віком, оскільки позивачу вже призначена пенсію, розраховано до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, ОСОБА_1 з серпня 2008 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя) та отримує пенсію за вислугу років, передбачену статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

16 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, додавши заяву про призначення пенсії за віком встановленої форми та копії паспорта, ідентифікаційного номера, пенсійного посвідчення і трудової книжки (а.с.7).

Зазначену заяву та документи подано до безпосередньо до органу Пенсійного фонду України, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції (а.с. 7).

Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя листом від 22 лютого 2017 року №111/У-1 надано відповідь, в якій зазначено, що в 2012 році позивачу було проведено осучаснення пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України №327 від 23 квітня 2012 року відповідно до якого показник середньої заробітної плати в галузях економіки застосовується за 2007 рік. Окрім того відповідач повідомив, що при переведення позивача на інший вид пенсії буде враховуватися заробітна плата із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії, а саме за 2007 рік (а.с. 8).

Вважаючи дії відповідача щодо застосування при розрахунку йому пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік неправомірними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику плавскладу, котрий передбачає інші підстави призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за вказаним Законом, такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пунктом "д" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за вислугу років має плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 2 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян, законами України може бути встановлено умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від встановленого даним законом.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, судом встановлено, що позивачу як працівнику плавскладу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше у 2017 році.

Крім того, після призначення пенсії за вислугою років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику плавскладу, ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що відповідач не мав підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік при обчисленні позивачу пенсії за віком.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що відмова у призначенні позивачу пенсії за віком не обґрунтовувалася відсутністю документів чи недотриманням певного порядку звернення за призначенням пенсії; обставина отримання відповідачем від позивача заяви про призначення пенсії за віком встановленої форми підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог , і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено, постанову суду першої інстанції у справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 24 січня 2018 року.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим