Справа № 804/7560/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року Справа № 804/7560/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі - Музиці Я.І.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях субєкта владних повноважень, оскільки у даному випадку відсутні підстави для виконання податкового обов'язку з транспортного податку з громадян за 2017 рік, а саме: відповідачем невірно визначено середньоринкову вартість легкового автомобіля, що належить позивачу, а з року випуску автомобіля минуло пять років.
Посилаючись на наведені міркування, представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Відповідач з поданим позовом у судовому засіданні не погодився з підстав, зазначених в письмових запереченнях, зазначивши, що відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України громадянин повинен сплачувати транспортний податок за наявний у нього на праві власності автомобіль.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу - автомобілю марки AUDI модель А8, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає, що правовідносини з приводу справляння транспортного податку унормовані, насамперед, приписами ст.265 і ст.267 Податкового кодексу України.
Відповідно до статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.
Обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального.
З приписів наведеної норми чітко слідує, що законодавцем запроваджено дві умови, за одночасної наявності яких у особи, як потенційного платника податку на майно (транспортного податку), і виникає податковий обовязок стосовно конкретного належного йому на праві приватної власності легкового автомобіля, а саме: 1) вік автомобіля - існування (не закінчення, тривання, продовження) періоду часу в пять років від року випуску автомобіля, 2) перевищення показником середньоринкової вартості автомобіля межі у 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня звітного податкового року.
При цьому, підпунктом 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.
Враховуючи, що з наявних матеріалів справи календарну дату виготовлення транспортного засобу визначити неможливо, оскільки в свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу міститься лише інформація про рік виробництва 2012 рік, то суд приходить до висновку, що при визначенні обєкта оподаткування транспортним податком податковий орган повинен був керуватися вимогами підпункту 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, тобто визначити рік виготовлення транспортного засобу марки AUDI модель А8, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1, - 1 січня 2012 року, тобто з 1 січня року виготовлення, зазначеного в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу СХМ601082.
Таким чином, з урахуванням письмових доказів, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ601082 суд встановив, що з року випуску автомобіля марки AUDI модель А8, державний номер НОМЕР_1, станом на 1 січня 2017 року минуло пять років, а тому суд дійшов висновку, що вказаний автомобіль не є обєктом оподаткування транспортним податком, передбаченим ст. 267 Податкового Кодексу України, у 2017 році.
Крім того, з наявної в матеріалах справи роздруківки з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку про розрахунок вартості транспортного засобу, що належить позивачу, марка «AUDI», модель «А8»,рік випуску «2012», вбачається, що середньоринкова вартість цього транспортного засобу становить 1 850 331,60 грн.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66 затверджено ОСОБА_1 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів.
Згідно п.2 цієї ОСОБА_1 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.
Відповідно до п.3 ОСОБА_1 середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.
Згідно п.12 ОСОБА_1 коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу транспортних засобів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.
Отже, для визначення об'єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні контролюючого органу має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу.
Між тим відповідачем не надано до суду жодного документу чи інформації, які б містили відомості про включення у графу пробіг, км - фактичного або нормативного (середньорічного пробігу) транспортного засобу, з урахуванням дати його реєстрації.
Тобто, представником відповідача не доведено віднесення автомобіля марки AUDI модель А8, державний номер НОМЕР_1 до об'єкту оподаткування транспортним податком, з урахуванням критерію середньоринкової вартості автомобіля.
На підставі наведеного у сукупності, суд вважає протиправним визначення позивачу грошових зобов'язань з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік, а тому суд приходить до висновку, що для належного захисту порушених прав позивача таке рішення слід визнати протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією №52 від 07.12.2017року, підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 26 січня 2018 року.

Суддя ОСОБА_4