Справа № 808/1528/17
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 січня 2018 рокусправа № 808/1528/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Кругового О.О.

перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Директора Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, третя особа: ОСОБА_3

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Директора Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (далі по тексту - Директор Запорізького НДЕКЦ МВС України), третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Директора Запорізького НДЕКЦ МВС України, третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 12 частини 1 перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягає в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, зокрема: скаржником ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або документ в підтвердження звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року залишена без руху, у зв'язку з не відповідністю вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, та скаржнику ОСОБА_1 надано строк до 26 грудня 2017 року на їх виправлення, а саме: скаржнику ОСОБА_1 пропонувалось в строк до 26 грудня 2017 року надати суду апеляційної інстанції оригінал квитанції про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що копія ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана особисто скаржником ОСОБА_1, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи, однак ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року в строк до 26 грудня 2017 року скаржником ОСОБА_1 не виконана, зазначені недоліки в строк до 26 грудня 2017 року скаржником ОСОБА_1 не усунені.

Разом з тим, 02 січня 2018 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті, а також витягу з відстеження пересилання поштових відправлень /штрих кодовий ідентифікатор: 725/, клопотання ОСОБА_1 відправлено 26 грудня 2017 року) від скаржника ОСОБА_1 на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про усунення, на думку скаржника ОСОБА_1, недоліків апеляційної скарги, однак, в порушення вимог частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, скаржником ОСОБА_1 знов ж таки не надано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору.

Натомість, клопотання скаржника ОСОБА_1, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 02 січня 2018 року, містить вимогу, відповідно до змісту якої скаржник ОСОБА_1 звертається до суду апеляційної інстанції з проханням про звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакціях чинних на момент подання апеляційної скарги, вказуючи, що скаржник ОСОБА_1 знаходиться у скрутному майновому стані через сплату комунальних послуг, кошти на сплату судового збору відсутні.

Розглянувши клопотання скаржника ОСОБА_1, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 02 січня 2018 року, про звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом в порядку статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакціях чинних на момент подання апеляційної скарги, а також вивчивши наведені у ньому підстави, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, яка кореспондується з приписами статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання, навести доводи і надати докази на підтвердження того, що майновий стан не дозволяє сплатити судових збір у встановленому порядку та розмірі (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію, тощо).

Приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на викладене, скаржник ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір.

До того ж, суд вважає за можливе наголосити на тому, що даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Втім, стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Однак, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дії є майновий стан заявника. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу. Аналогічна правова позиція висловлена в Постановах Пленуму Вищого адміністративного суду України щодо практики застосування приписів ЗУ «Про судовий збір».

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів.

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Посилання ж скаржника ОСОБА_1 в своєму клопотанні, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 02 січня 2018 року, на скрутний майновий стан через сплату комунальних послуг та відсутність коштів на сплату судового збору суд визнає необґрунтованими, оскільки дана обставина не є встановленою законом підставою для звільнення від сплати судового збору.

Відсутність коштів на оплату судового збору через сплату комунальних послуг не є підставою для невиконання скаржником свого обов'язку по сплаті судового збору.

Отже, доводи скаржника ОСОБА_1 не свідчать про неможливість сплатити судовий збір і не є підставою для звільнення від сплати суму судового збору.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом, судовий збір було сплачено у повному обсязі, а тому відстрочити або звільнити скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, буде розцінено як надання йому певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов'язані сплачувати відповідний збір саме при подачі позову, що на практиці означатиме звуження їхнього права на звернення до суду. Тобто, принцип рівності сторін буде нівельовано, що є неприпустимим.

Станом на 29 січня 2018 року недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків, відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору станом на 29 січня 2018 року, дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року у даній адміністративній справі підлягає поверненню скаржнику ОСОБА_1

Керуючись статтями 169, 298, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Директора Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії - повернути ОСОБА_1.

Роз'яснити скаржнику, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий