Справа № 205/6523/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" січня 2018 р. м. Дніпро справа № 205/6523/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 р. (суддя Нижний А.В., м. Дніпро) у справі № 205/6523/17

за позовом ОСОБА_1

до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Сторожук Віктора Володимировича

про скасування постанови, -

встановив:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову відповідача серії ЕАА № 176074 від 30.09.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 р. позов задоволено. Постанова мотивована обґрунтованістю позовних вимог позивача та недоведеністю відповідачем правомірності прийняття свого рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, скаржник звернувся до суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що оскаржена постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП та ст. 222 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, зокрема щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Законодавством передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Відеоматеріали, які були надані на огляд суду першої інстанції разом із запереченнями, спростовують твердження позивача щодо того, що він почав рух на дозволяючий сигнал світлофора.

Пояснення позивача та його посилання на виправдання допущенного правопорушення на п. 8.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (надалі - ПДР), та відсутності у зв'язку з цим в його діях порушень ПДР та, відповідно, складу адміністративного правопорушення, є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання представники учасників процесу не з'явилися, повідомлені належним чином, справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до постанови серії ЕАА № 176074 від 30.09.2017р. позивач 30.09.2017р. о 15 год. 46 хв. в м. Дніпрі, пров. Тайшетський, 3, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки всупереч ухвали суду від 06.10.2017 р. відповідачем не надано суду доказів на підтвердження свого висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не спростовано надані позивачем пояснення щодо відсутності факту правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Також відповідно до п. 4 та п. 5 розділу I "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до пункту 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, що передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3, п.1.5 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Відповідно до постанови серії ЕАА № 176074 від 30.09.2017 року позивач проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора.

Підпунктом "ґ" п. 8.7.3 ПДР встановлено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні за інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, з наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З огляду на викладене, оскільки відповідач у спірних правовідносинах заперечує проти адміністративного позову, саме на останнього, в силу визначального принципу здійснення правосуддя в адміністративних справах, покладено обов'язок доказування правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Наданий до суду першої інстанції диск DVD-R із записом зазначеного правопорушення не відтворюється, що свідчить про те, що суду першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів, на підставі яких можна дійти висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, скаржник не довів суду правомірність прийняття відповідачем по справі постанови серії ЕАА № 176074 від 30.09.2017 року, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову позивача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 р. у справі № 205/6523/17 залишити без мін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко