Справа № 826/13669/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 грудня 2017 року № 826/13669/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до треті особи, без самостійних вимогПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніни Аліни Анатоліївни ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання протиправним та скасуваня рішення № 35615347 від 12.06.2017
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніної Аліни Анатоліївни (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12.06.2017 року № 35615347 прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною Аліною Анатоліївною та запис про державну реєстрацію права власності від 12.06.2017 року № 20851997, проведеного в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.10.2017 відкрито провадження у справі, призначено попереднє судове засідання на 15.11.2017 та зобов'язано відповідача надати належним чином завірену копію оскаржуваного рішення та всі матеріали на підставі яких його було прийнято, та які матимуть значення для вирішення спору ( належним чином завірені копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2017 № 35615347 та запису про державну реєстрацію права власності від 12.06.2017 № 20851997), письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача. В попереднє судове засідання прибули позивач та його представник, відповідач не з'явилась, але через канцелярію суду разом із доказами по справі, подано клопотання про розгляд справи за її відсутності.

В попередньому судовому засіданні, судом залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Також в цьому засіданні суд задовольнив клопотання представника позивача та ухвалив звернутись з судовими запитами до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та Державного підприємства «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України» щодо надання інформації та належним чином засвідчених копій документів, в яких містяться відомості про особу на чиє ім'я зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_5

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2017 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2017.

В назначене судове засідання прибули позивач, його представник та треті особи, відповідач не прибула в назначене судове засідання, докази про належне повідомлення щодо дати, часу та місця розгляду справи, наявні в матеріалах справи.

Позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Позовні вимоги мотивували тим, що відповідачем 12.06.2017 прийнято рішення № 35615347 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та на його підставі внесено запис про проведену державну реєстрацію прав від 12.016.2017 року № 20851997 до Державного реєстру речових прав на квартиру АДРЕСА_5

Зазначену неправомірну реєстраційну дію проведено на підставі паспорту громадянина України на ім'я ОСОБА_1, серія НОМЕР_2, виданого Жовтневим РВУ МВС України у Дніпропетровській області від 09.04.2005 року, свідоцтва про право власності, технічного паспорту на квартиру, оціночної вартості квартири, довідки з БТІ та інших документів.

Відповідач в своїх письмових поясненнях, які надано через канцелярію суду, проти скасування рішення про державну реєстрацію не заперечувала, заперечень проти позову чи пояснень не надала.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

В зв'язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, на підставі частин шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на листопад 2017 р.) судом ухвалено розгляд справи на підставі наявних у ній доказів здійснювати в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною Аліною Анатоліївною прийнято рішення № 35615347 від 12.06.2017 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та на його підставі внесено запис про проведену державну реєстрацію прав від 12.016.2017 року № 20851997 до Державного реєстру речових прав на квартиру АДРЕСА_5

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача викладених в позовній заяві, 04.07.2017 позивач та треті особи звернулись до слідчого з клопотанням про накладення арешту на належну їм на праві спільної суміжної власності квартири АДРЕСА_1 з метою унеможливлення подальшого незаконного її продажу, дарування чи вчинення інших дій.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2017 у справі № 761/23699/17, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що нотаріусом Юніною А.А. 12.06.2017 року вищевказану квартиру було переоформлено з трьох власників на одного ОСОБА_1, при чому, з використанням підроблених документів, як паспорта так і документів на квартиру.

В ході слідства встановлено обставини справи та ухвалено накласти арешт на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 85,2 метрів квадратних.

Із пояснень позивача та відповідно до доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юніна А.А. рішенням від 12.06.2017 року № 35615347 вчинила державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та запису про проведену державну реєстрацію прав № 20851997 від 12.06.2017 року внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_7 переоформлено з трьох власників на одного - ОСОБА_1 за паспортом серія НОМЕР_2, виданого Жовтневим РВУ МВС України у Дніпропетровській області від 09.04.2005 року.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( поточна редакція - від 04.06.2017) організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані суб'єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Згідно з частинами першою-третьою статті 461 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (із змінами і доповненнями) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва обов'язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру.

Відповідно до абзацу першого та другого пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553 (зі змінами і доповненнями) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

З матеріалів реєстраційної справи судом встановлено, що нотаріусу, як державному реєстратору для вчинення оскаржуваної реєстраційної дії надано наступні документи:

- Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- паспорт ОСОБА_1;

- картку платника податків ОСОБА_1;

- Свідоцтво про право власності на житло від 26.12.1994 року;

- квитанцію про адміністративний збір.

Відповідачем, як зазначалось, надано суду матеріали реєстраційної справи, які містять копії наступних документів:

- Заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- паспорту ОСОБА_1;

- картки платника податків ОСОБА_1;

- скриньшоту про втрачені та викрадені паспорта;

- квитанції про адміністративний збір;

- довідки з бюро комунальної інвентаризації, наданої на запит ПНКМНО Донець Т.М.;

- пошуку заяв у базі даних про реєстрацію заяв та запитів;

- витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави.

Як вбачається з документів, які відповідачем надано суду та, на підставі яких і було проведено оскаржувану реєстраційну дію, дані паспорта ОСОБА_1 серія НОМЕР_2, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Дніпропетровській обл., вчинено кульковою ручкою із скороченнями та граматичними помилками, а саме, на першій сторінці паспорту місце народження вказано: «село Рацеве Чигиринського р-ну», а на другій - російською мовою «село Рацевое Чегеринского района».

Згідно з пунктом 11 розділу II Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України від 17 серпня 1994 р. № 316 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 вересня 1994 р. за №11/421 (надалі - Інструкція) (чинної на момент видачі Жовтневим РВУ МВС України у Дніпропетровській області паспорту серія НОМЕР_2 від 09.04.2005 року), паспорти заповнюються на друкарських машинках, у виключних випадках - від руки чорнилом, акуратно, без скорочення записів, без виправлень і помарок. При їх допущенні бланки паспортів підлягають знищенню в порядку, передбаченому пунктом 37 цієї Інструкції.

Вищевказане свідчить про невідповідність наданого паспорту Інструкції, що унеможливлює проведення реєстраційної дії.

Відповідач як державний реєстратор повинен був звернути увагу на неправильне оформлення паспорту та на граматичні помилки і звернутись із запитом до Державної міграційної служби, з проханням надати інформацію про відомості щодо вказаного паспорту. Натомість приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною А.А. зроблено запит на сайті «https:wanted.mvs.gov.ua/passport» та керуючись виданою інформацією «НОМЕР_1: не знайдено серед викрадених та втрачених», проведено оскаржувану реєстраційну дію.

Також відповідачем, вчиняючи реєстраційну дію, взято до уваги Свідоцтво про право власності на житло від 26.12.1994, видане Групою приватизацій Управління справами Верховної Ради України.

Судом досліджений вказаний документ та звернуто увагу на наступне: в останньому абзаці копії вказаного Свідоцтва зазначено, що квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано в Київському БТІ на праві приватної спільної сумісної власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло», в першому абзаці цього свідоцтва зазначено, що вказана квартира належить на праві приватної, а слово «спільної» закреслене, що також повинно було викликати сумнів у відповідача, адже два абзаци тексту в одному документі надають протилежну інформацію про право власності особисте або сумісне на цю квартиру.

Відповідач, виявивши такі неточності в документі, повинна була звернутись із запитом до ДП «Управління житловими будинками» Управління справами апарату Верховної Ради України про надання інформації щодо власника квартири АДРЕСА_8 однак докази такого звернення в реєстраційній справі та в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Також з наданого пакету документів вбачається, що реєстраційна дія проводилась на підставі Інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ГЖ-2017 № 1660 від 27.04.2017, яку замовлено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донець Т.М.

Оскільки, на Заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відсутня дата подання такої заяви, а відповідно до пункту 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, а оплата послуг за реєстраційні дії здійснюється в день подачі документів, то з урахуванням даних платіжних доручень №635163 від 12.06.2017 та № 412992 від 12.06.2017, суд дійшов висновку, що заяву подано 12.06.2017 року.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Державна реєстрація обтяжень, іпотек речових прав проводиться у строк, що не перевищує двох робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної дії, але не пізніше строків, встановлених абзацами першим і другим цієї частини.

З огляду на вчинений напис на Заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень «Документ отримав 12.06.2017» та даних платіжних доручень, реєстраційну дію вчинено 12.06.2017 року.

Отже, як слідує з даних Інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ГЖ-2017 №1660, її видано 27.04.2017 року, а реєстраційну дію вчинено 12.06.2017 року, що порушує вимоги пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки зазначену довідку видано не відповідачу, а іншому приватному нотаріусу та датою двомісячної давнини.

Суд зазначає, що перед вчиненням реєстраційної дії, відповідач повинна була самостійно звернутись до Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» з проханням про надання інформації щодо власника квартири АДРЕСА_3, проте, в матеріалах справи таке звернення відсутнє.

Згідно з абзацом 3 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Судом установлено, що фактично предметом реєстрації стали витяг з бази даних про реєстрацію заяв та запитів, згідно з яким по зазначеній квартирі відомості відсутні та витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, відповідно до якого інформація про обтяження рухомого майна ОСОБА_1 відсутня.

Проаналізувавши документи надані відповідачем та відповідь, на судовий запит №826/13669/17 від 15.11.2017 року від Державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» №15-1/27-497 від 27.11.2017, в якому останній повідомляє, що жодних запитів від приватних нотаріусів та державних реєстраторів щодо власників квартири АДРЕСА_9, в період з 01.01.2017 по теперішній час (тобто 27.11.2017), не надходило, суд приходить до висновку, що відповідачем такого запиту не надсилалось.

На судовий запит до Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №826/13669/17 від 15.11.2017 щодо надання інформації чи мало місце звернення до вищевказаної установи приватного нотаріуса Київського міського округу Юніної А.А., приватного нотаріуса Київського міського округу Донець Т.М., запит 20.04.2017 № 82/01-16 щодо зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_1, відповідь до суду не надійшла.

Відповідно до довідки Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації, яка міститься в матеріалах справи, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, оформлений на ім'я ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 н., з 10.08.2015 значиться як втрачений.

Зважаючи на вищевказане та на порушення відповідача при проведенні реєстраційної дії, суд прийшов до висновку, що відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12.06.2017 року № 35615347 - скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, належним чином не виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніної Аліни Анатоліївни задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12.06.2017 року № 35615347 прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною Аліною Анатоліївною та запис про державну реєстрацію права власності від 12.06.2017 року № 20851997, проведеного в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_10, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Радянським РУ ГУ МВС України в місті Києві.

відповідач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юніна Аліна Анатоліївна, 03179, АДРЕСА_4.

Суддя Л.О. Маруліна