Справа № 804/4835/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 р. Справа № 804/4835/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретаріПасічнику Т.В.
представників позивача представника відповідачаДан С.І., Ларіної І.О. Салінської Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна» до Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
Приватне акціонерне товариство «Лінде Газ Україна» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області щодо застосування до коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельних ділянок (Кф) значення 2,0 при формуванні та видачі Приватному акціонерному товариству «Лінде Газ Україна» витягу від 26.01.2017 року №20/200117/03-07 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки;
- визнати протиправним та скасувати витяг від 26.01.2017 року за №20/200117/03-07 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданий Управлінням Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області для Приватного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна»;
- визнати витяг від 22.05.2017 року за №198/0/197-17 із технічної документації до нормативної грошової оцінки земельних ділянок, виданий Управлінням Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області для Публічного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна» таким, що застосовується для обчислення плати за землю в 2017 році з 01.01.2017 року.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі із викладених обставин.
Відповідач - Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи. Представник відповідача суду пояснив, що витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є технічними документами, які формуються автоматично без втручання посадових осіб Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, а тому, витяг від 26.01.2017 року за №20/200117/03-07 було сформовано за відомостями Державного земельного кадастру та Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпропетровська, які існували в цих документах на день формування оскаржуваного витягу. Оскільки, позивачем не було своєчасно подано заяву про внесення даних до Державного земельного кадастру про вид цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні, при формуванні витягу в січні 2017 року було враховано загальний коефіцієнт - 2,0, що узгоджується з нормами діючого законодавства. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд встановив наступне.
Пунктом 1.2 Договору «цільове використання земельної ділянки» за Українським класифікатором цільового використання земель (УКЦВЗ) було зазначено - « 1.10.5 - підприємства іншої промисловості».
Згідно з пунктом 2.3 вказаного Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладання договору становить 46 193 042,22 грн.
- «категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення»;
- «цільове призначення земельної ділянки: інформація не внесена до відомостей Державного земельного кадастру»;
- коефіцієнт функціонального використання (Кф) - 2,0;
- нормативна грошова оцінка земельної ділянки -381723518,90 грн.
22.05.2017 року відповідачем підприємству було видано Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №198/0/197-17 в якому було зазначено:
- «категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення»;
- «цільове призначення земельної ділянки (КВЦПЗ): 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості»;
- коефіцієнт функціонального використання (Кф) - 1,2;
- нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 229034111,34 грн.
Між тим, вважаючи, що відповідачем протиправно було застосовано при формуванні 26.01.2017 року витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 20/200117/03-07 коефіцієнт функціонального використання (Кф) на рівні - 2,00, що призвело до збільшення розміру податку на землю за 2017 рік, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі висновку спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768 - III (далі- ЗК України), земельні відносини регулюються цим кодексом, Конституцією України, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами.
Відповідно до статті 66 ЗК України, до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.
Статтею 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно частини 1 статті 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі.
Справляння орендної плати за землю здійснюється відповідно до положень Розділу XIII Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VI (далі - ПК України).
Згідно з п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про оцінку земель» № 1378-IV від 11.12.2003 року (далі - Закон України № 1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.
За приписами статті до 12 Закону України № 1378-IV, нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання. Нормативно-правові акти з проведення оцінки земель, які розробляються з урахуванням вимог положень національних стандартів, затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно вимог статті 18 Закону України №1378- IV, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій в межах населених пунктів не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативно грошову оцінку земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою.
Частиною 1 статті 23 Закону України № 1378-IV передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.
В силу частини 3 статті 23 Закону України № 1378-IV, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
25.11.2016 року Міністерством аграрної політики та продовольства України було прийнято наказ № 489 яким затверджено новий Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» (далі - Порядок №489) та визначено, що він застосовується з 01.01.2017 року.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 489 за результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюється за заявою зацікавленої особи (додаток 8) як витяг із технічної документації про нормативну оцінку земельної ділянки (додаток 9).
Пунктом 5 Порядку № 489 також визначено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548.
Суд також звертає увагу на те, що вперше класифікація видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів була розроблена відповідно до вимог пункту «г» статті 15, статті 19 Земельного кодексу України та пункту «г» статті 14 Закону України «Про землеустрій» та затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року №1011/1806 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» (далі Наказ № 548) та був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.
Тобто, з 15.02.2011 року (дата набрання чинності Наказу № 548) в Україні для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення стали застосовуватись поняття «код та цільове призначення земель» (п. 1.2 Наказу № 548).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 року (далі - Закон України № 3613-VI), Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку, а також інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 15 Закон України № 3613-VI).
Тобто, з 01.01.2013 року (з моменту запровадження роботи Державного земельного кадастру) відомості щодо цільового призначення земельної ділянки повинні були вміщувати інформацію як про категорію земель так і вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель.
Статтею 21 Закону України № 3613-VI передбачено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок, в тому числі, щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони).
Судом встановлено, що станом на 26 січня 2017 року, тобто на момент видачі відповідачем спірного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, був чинний Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджений спільним наказом від 27.01.2006 року №18/15/21/11 Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук (далі-спільний Наказ №18/15/21/11), на підставі якого, в тому числі, розроблено та затверджено технічну документацію з чинної нормативної грошової оцінки земель м.Дніпропетровська.
Слід також зазначити, що позивачем не спростовувався той факт, що в Державному земельному кадастрі станом на момент отримання витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 26.01.2017 року №20/200117/03-07 були внесені відомості щодо виду використання земельної ділянки (1.10.5 - підприємства іншої промисловості відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі (УКЦВЗ)), оскільки в заяві від 20.01.2017 року про видачу витягу саме такий вид цільового призначення земельної ділянки ним було зазначено.
Що стосується тверджень позивача з приводу того, що при формуванні витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 26.01.2017 року №20/200117/03-07 відповідачем протиправно було застосовано до коефіцієнту, що характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) показник на рівні - 2,0, суд зазначає наступне.
Видача витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є адміністративною послугою, яку в даному випадку надає Управління Держгеокадастру у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області через Центр надання адміністративних послуг відповідно до вимог Закону України «Про адміністративні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 року №835 «Деякі питання надання Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами адміністративних послуг» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.05.2014 року №523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг».
Відомості щодо земельної ділянки, її меж, властивостей та виду цільового призначення, який характеризується відповідним коефіцієнтом функціонального використання, вносять до Державного земельного кадастру, при її формуванні та присвоєнні кадастрового номеру, на підставі землевпорядних документів. Витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формується на підставі відомостей Державного земельного кадастру та видається зацікавленій особі, яка надала заяву про його отримання шляхом роздрукування.
Тобто, інформація про земельну ділянку, яка вноситься до Витягу, в безумовному порядку береться посадовими особами з Державного земельного кадастру, при цьому, внесення змін до Витягу посадовими особами шляхом особистого корегування не допускається.
Як пояснив представник відповідача в ході розгляду справи, дійсно, з 01.01.2017 року застосовується новий Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року № 489 яким затверджено новий Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів». Між тим, вказаний Порядок не застосується при формуванні у витязі з нормативної грошової оцінки земельних ділянок показника Кф - коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки, які були визначені на підставі раніше діючого законодавства, а саме, на підставі Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом від 27.01.2006 року №18/15/21/11 Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук, який втратив чинність 17.02.2017 року.
Так, судом встановлено, що «Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» була затверджена рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року № 4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель Дніпропетровська», яку з 2016 року використовує в своїй роботі відповідач.
Коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф), зазначені в Технічній документації з нормативної грошової оцінки земель м.Дніпропетровська, були визначені в цьому документі у відповідності до показників Кф, що містяться в Додатку до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом №18/15/21/11 (Додаток 1 до пунктів 3.5, 3.7, 3.9, 3.10 Порядку. Таблиця 1.1 «Коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки»).
Як вбачається з матеріалів справи в Технічній документації з нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська в Розділі 6 «Грошова оцінка земель різного функціонального використання» у Таблиці 4 «Коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки», щодо земель «Інших видів виробництв» зазначено показник на рівні - 1.2.
У відповідності до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3613-VI, у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у реєстрі, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.
За таких обставин, суд зазначає, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданий відповідачем 25.01.2016 року за № 03-07/250116/103 відповідав вимогам діючого на той момент законодавства та вміщував відповідний коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки (Кф) на рівні - 1,2.
Між тим, приймаючи до уваги той факт, що Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року № 489 повинен застосовуватись до процедур проведення нормативної грошової оцінки земель, які будуть відбуватись після 01.01.2017 року, процедура формування та видачі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки за новим зразком і за новими правилами, повинна відбуватись починаючи з 01.01.2017 року.
Згідно статті 11 Закону № 3613-VI, відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Зміна вимог державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів щодо показників точності або способів її визначення, зміна геодезичної або картографічної основи Державного земельного кадастру (у тому числі систем координат), що використовувалися для його ведення, не є підставою для визнання відомостей Державного земельного кадастру такими, що підлягають уточненню, якщо на момент їх внесення вони відповідали державним стандартам, нормам та правилам, технічним регламентам.
Відповідно до даних Державного реєстру земель, які було автоматично перенесені до Державного земельного кадастру, було зазначено, цільове використання земельної ділянки, УКЦВЗ) 1.10.5 (підприємства іншої промисловості), а відомості про визначення коду КВЦПЗ даної земельної ділянки взагалі внесено не було.
Разом з тим, у частині 3 статті 26 Закону України № 3613-VI закріплено, що зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.
За таких обставин, законодавством не передбачено жодного іншого способу внесення даних до Державного земельного кадастру ніж відповідно до вимог статі 26 Закону України № 3613-VI та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №105.
Так, вказаний лист рекомендує при надходженні до Державного кадастрового реєстратора від власника чи користувача земельної ділянки заяви про внесення змін до відомостей про неї за формою згідно з додатком 12 до Порядку, електронного документа з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки відповідно до КВЦПЗ та листа Управління/Відділу Головного управління Держгеокадастру в області за підписом керівника, який надається на запит власника, користувача земельної ділянки або розробника електронного документа з врахуванням матеріалів по формуванню земельної ділянки щодо можливості визначення цільового призначення земельної ділянки відповідно до КВЦПЗ, Державний кадастровий реєстратор вносить відповідні зміни до відомостей про зареєстровану земельну ділянку.
За таких обставин суд зазначає, що оскільки в відомостях Державного земельного кадастру на момент виникнення спірних правовідносин (26.01.2017 року) були відсутні відомості про код цільового призначення земельної ділянки - « 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості», у витязі з технічної документації в автоматизованому режимі правомірно був відображений показник Кф на рівні - 2,0, що узгоджується з правилами, встановленими п. 5 Порядку № 489, який повинен був застосовуватись при формуванні та видачі останнього з 01.01.2017 року.
На підставі викладеного суд робить висновок, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.01.2017 року №20/200117/03-07 було сформовано за відомостями Державного земельного кадастру, які відображаються у Поземельній книзі на земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування до коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельних ділянок (Кф) значення 2,0 при формуванні та видачі Приватному акціонерному товариству «Лінде Газ Україна» витягу від 26.01.2017 року №20/200117/03-07 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправним та скасування витягу від 26.01.2017 року за №20/200117/03-07 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Управлінням Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області для Приватного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна», суд також вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, оскільки вказаний висновок було прийнято у відповідності до норм діючого законодавства.
Що стосується позовних вимог про визнання витягу від 22.05.2017 року за №198/0/197-17 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданий Управлінням Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області для Публічного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна» таким, що застосовується для обчислення плати за землю в 2017 році з 01.01.2017 року, суд також вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в цій частині виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.05.2017 року відповідачем було видано витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 198/0/197-17 з коефіцієнтом функціонального використання Кф на рівні 1,2 та визначенням нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 229034111,34 грн.
12.07.2017 року позивачем до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС було подано уточнену податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в якій розрахунок податкових зобов'язань за 2017 рік було визначено з урахуванням витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.05.2017 року № 198/0/197-17.
Тобто, позивачем реалізовано право на коригування податкової звітності, встановлене нормами ст. 50 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим, суд зазначає, що позивачем при визначенні позовних вимог про зобов'язання відповідача вважати витяг від 22.05.2017 року № 198/0/197-17 таким, що застосовується для обчислення плати за землю в 2017 році з 01.01.2017 року, обрано неналежний спосіб захисту, у зв'язку із чим, у його задоволенні слід відмовити.
Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна» до Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 27.11.2017 року.

Суддя І.В. Тулянцева