Справа № 807/1021/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2018 року м. Ужгород№ 807/1021/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шешеня О.М.

суддів: Плеханова З.Б., Ващилін Р.О.

при секретарі Стенавська А.М.

за участю:

позивача: Juhos es Juhos kft, представник - Субота М.І.;

відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті, представник - Марканич В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Juhos es Juhos kft до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Juhos es Juhos kft (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансінспекції у Закарпатській області про скасування постанов Управління Укртрансінспекції у Закарпатській області № АО 082559, № АО 082558, № АО 082557, № АО 082556, № АО 082555, № АО 082554, № 082553, № АО 082552, № АО 082551, № АО 082550, № АО 082549, № АО 082548 від 12 травня 2017р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.04.2017р. в 11 год. 05 хв. працівником Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області було проведено перевірку автомобіля ДAF/KRONE NPW385/XYS537 під керуванням водія Beres Istvan на автодорозі Київ-Чоп 756 км. 800 м. щодо дотримання режимів праці і відпочинку водія, передбачених Європейською угодою про роботу екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Цього ж дня, відносно водія підприємства складено Акт № 0080132 від 22.04.2017р., яким зафіксоване порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме управління транспортним засобом без щоденних реєстраційних листів режимів праці та відпочинку (тахокарт) в період з 05.04.2017р. по 10.04.2017р. та з 13.04.2017р. по 18.04.2017р.

12 травня 2017 року винесено постанови № АО 082559, № АО 082558, № АО 082557, № АО 082556, № АО 082555, № АО 082554, № 082553, № АО 082552, № АО 082551, № АО 082550, № АО 082549, № АО 082548 про накладення на позивача штрафів за порушення абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме за відсутність у водія тахокарт за 11, 12, 13, 14, 15 січня 2014р. За кожний вказаний день порушення на водія накладене стягнення у розмірі 680,00 грн., що разом, за усіма вказаними постановами, складає 8160,00 грн.

28 липня 2017 року під час перетину кордону автомобіль було затримано за несплату штрафу за вказаними постановами.

Позивач не погоджується з даним рішення відповідача і вважає, що постанови № АО 082559, № АО 082558, № АО 082557, № АО 082556, № АО 082555, № АО 082554, № 082553, № АО 082552, № АО 082551, № АО 082550, № АО 082549, № АО 082548 від 12 травня 2017р. є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

При накладені штрафу працівником відповідача не враховано виписки з тахокарт, що спростовують висновок про відсутність щоденних реєстраційних листків.

Так, у відповідності до абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту вказаної норми дозволяє зробити висновок про те, що вказана фінансова санкція встановлена за порушення вимоги закону про обов'язок щоденного використання та зберігання водіями реєстраційних листків режимів праці та відпочинку. Вказане порушення встановлюється контролюючим органом при відсутності тахограм, які зобов'язаний мати при собі водій. При цьому, не зберігаючи при собі вказані листи реєстрації протягом певного періоду, водій вчиняє триваюче правопорушення.

Отож, позивач вважає, що за здійснення правопорушення, передбаченого абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію незалежно від кількості днів, за які у водія виявлена відсутність тахокарт.

У судовому засіданні, на підставі поданої позивачем уточненої позовної заяви (а.с.44), протокольною ухвалою суду було замінено неналежного відповідача - Управління Укртрансінспекції у Закарпатській області на належного, а саме на: Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), (а.с.49).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в запереченнях на адміністративний позов (а.с.57-63) та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши подані сторонами документи та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Управлінням Укртрансбезпеки у Закарпатській області (яке є підконтрольним Державній службі України з безпеки на транспорті), на підставі направлення на перевірку від 19.04.2017р. № 014315 (а.с.64) стосовно позивача було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Висновки перевірки викладено в Акті АО № 0080132 від 22.04.2017р. (а.с.19).

Перевіркою встановлено порушення позивачем ч. 1 абз. 11 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень вантажу без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія транспортного засобу в період з 05.04.2017р. по 10.04.2017р. та в період з 13.04.2017р. по 18.04.2017р. (а.с.19 на звороті).

За результатами перевірки, відповідачем винесено постанови про застосування до позивача адміністративно-господарських штрафів АО № 082559, № АО 082558, № АО 082557, № АО 082556, № АО 082555, № АО 082554, № 082553, № АО 082552, № АО 082551, № АО 082550, № АО 082549, № АО 082548 від 12 травня 2017р. (а.с.7-18).

Незаконність, на думку позивача, постанов про застосування адміністративно-господарських санкцій і стала підставою для звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, а також, враховуючи предмет розгляду даної справи та вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Щодо спірних рішень суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дані рішення: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи правомірність прийнятих постанов, суд виходив з того, що відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-підприємцями, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. № 2344-ІІІ (далі - Закон України «Про автомобільний транспорт»).

Частиною восьмою статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов'язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт»: з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов'язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 24.06.2010р. № 385 (далі - Інструкція) встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб'єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам'яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування";

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема:

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;

заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п. 3.6 Інструкції: перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов'язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З 20.12.2010р. набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970р. в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, водії зобов'язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний тиждень та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахокарт.

В ході розгляду справи судом встановлено, що під час проведення перевірки водієм Beres Istvan в порушення вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, Закону України «Про автомобільний транспорт», Інструкції не було надано щоденні реєстраційні листки режиму роботи та відпочинку (тахокарти) за 05.04.2017р., 06.04.2017р., 07.04.2017р., 08.04.2017р., 09.04.2017р., 10.04.2017р. та за 13.04.2017р., 14.04.2017р., 15.04.2017р., 16.04.2017р., 17.04.2017р., 18.04.2017р.

Крім того, у водія під час перевірки не було бланку підтвердження діяльності, який би вказував на те, що в окремі дні він не працював та перебував на відпочинку, лікарняному, відпустці тощо.

Також, не було надано позивачем щоденні реєстраційні листки режиму роботи та відпочинку (тахокарти) й під час розгляду та вирішення даної справи.

Не заслуговують на увагу посилання позивача й на те, що контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію незалежно від кількості днів, за які у водія виявлена відсутність тахокарт, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

Окрім цього, позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Таким чином, позивач допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме, здійснював міжнародні автомобільні перевезення без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів за період з 05.04.2017р. по 10.04.2017р. та в період з 13.04.2017р. по 18.04.2017р., а тому до нього правомірно на підставі абзацу одинадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовані санкції у вигляді штрафу на загальну суму 8160,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 243, 245, 248, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Juhos es Juhos kft до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області № АО 082559, № АО 082558, № АО 082557, № АО 082556, № АО 082555, № АО 082554, № 082553, № АО 082552, № АО 082551, № АО 082550, № АО 082549, № АО 082548 від 12 травня 2017р. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності до вимог п. 15.5 Розділу VII «Перехідних положень» КАС України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р.).

Головуючий суддяО.М. Шешеня

Судді: З.Б. Плеханова

Р.О. Ващилін.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 12 січня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення було виготовлено та підписано 22 січня 2018 року.