Справа № 813/1355/17
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

30.01.2018 Київ К/9901/5208/18 813/1355/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г., -

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2017 року у справі № 813/1355/17 за позовом ОСОБА_2 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 жовтня 2017 року у цій справі, погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року.

Не погодившись із такою ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права.

Супровідним листом від 12 січня 2018 року Верховний Суд України направив матеріали заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Заява про перегляд судового рішення зареєстрована у канцелярії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 17 січня 2018 року.

15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 3 жовтня 2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3)» (далі - Закон № 2147-VIII).

За приписами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Отже, наведена норма Перехідних положень КАС України передбачає розгляд Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду заяв про перегляд Верховним Судом України судових рішень за правилами КАС України, що були чинними до 15 грудня 2017 року, тобто до внесення Законом № 2147-VIII змін до КАС України.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження цього Суду з огляду на таке.

За правилами пунктів 1, 2 частини першої статті 237 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) одними із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

На обґрунтування наведених у заяві доводів, ОСОБА_2 надав копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 4 грудня 2012 року, 23 травня 2014 року, 6 квітня 2016 року, 17 травня 2017 року (№№ К-36204/10, К-38327/10, К/9991/7050/12, К/800/14349/13 відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права.

Так, у рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції погодився із висновками судів попередніх інстанцій про правомірність прийнятих відповідачами оскаржуваних наказів щодо позивача (про припинення (розірвання) контракту, звільнення його з військової служби через службову невідповідність тощо), оскільки матеріалами службового розслідування встановлено, зокрема, керування позивачем транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатами дослідження крові, проведеного військово-медичним клінічним центром Міністерства оборони України. Суд визнав, що позивач допустив свідоме порушення військової дисципліни, що виразилось в недотриманні ним вимог статей 13, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, начальник Львівського прикордонного загону відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) провів бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення, за результатами якої згідно з пунктом 25 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 14 лютого 2005 року № 111 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року № 261/10541) оформлено аркуш бесіди, який був підписаний, зокрема, позивачем.

Водночас, у рішеннях 4 грудня 2012 року, 23 травня 2014 року, 6 квітня 2016 року, які надані заявником на підтвердження наведених у заяві доводів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про протиправність наказів про звільнення позивачів. При цьому, судами встановлено, що позивачі не проходили медичний огляд і рішеннями районних судів провадження в адміністративних справах щодо скоєння позивачами адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, були закриті у зв'язку із закінченням строків, в межах яких може бути накладено адміністративне стягнення. Крім того, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2017 року суд касаційної інстанції погодився із рішеннями судів попередніх інстанцій щодо протиправності наказу відповідача (дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани), як такого, що не був доведений до відома позивача.

Отже, аналіз рішення, про перегляд якого подана заяву, та рішень, які надані для порівняння, свідчить про те, що вони постановлені за різних фактичних обставин, встановлених судами у цих справах, тому підстав для висновку про неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального та процесуального права у подібних правовідносинах немає.

Отже, ухвала Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2017 року не може бути переглянута Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду з підстав, установлених пунктами 1, 2 частини першої статті 237 КАС.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для допуску цієї справи до провадження цього Суду для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2017 року.

Керуючись пунктом 1 частини першої Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України (зі змінами, внесеними Закон № 2147-VIII), статтями 235- 240 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 2147-VIII),

у х в а л и в:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_2 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу до провадження Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець