Справа № 333/6815/17
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6815/17
Провадження № 2-а/333/28/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого - судді: Наумової І.Й.,

при секретарі: Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволенні перерахунку та підвищенні розміру пенсії до рівня діючого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленого законодавством України. Зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії та виплатити різницю між прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність та виплаченою позивачу пенсією за період з 01.09.2015 року по 01.10.2017 року та стягнути з відповідача сплачені судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що пенсія відповідачу нараховувалася та виплачувалася відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також зазначив, що відповідач звернулась до суду з пропущеним процесуальним строком. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю.

Ухвалою суду від 23.01.2018 року позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в частині вимог за період з 01.09.2015 року по 19.05.2017 року залишена без розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 23.07.2015 року та отримує пенсію за віком.

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя заявою щодо проведення перерахунку пенсії шляхом збільшення до прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та виплатити заборгованість, що утворилася.

Листом від 31.10.2017 за №439/Ч-1 відповідачем відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на відсутність підстав для такого перерахунку, зокрема зазначив, що пенсія на протязі 2015-2017 років нараховувалась у розмірі 949 грн. відповідно до вимог чинного законодавства, Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26.03.2008 року №265.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування»).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III, до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Згідно з статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Згідно з статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Положеннями статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» встановлено, що з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Судом встановлено, що пенсія позивачу виплачується в порядку та у розмірі, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» та станом на 01.10.2017 року (за перод з 23.07.2015 року), розмір пенсії позивача за віком з урахуванням доплати до прожиткового мінімуму становить 949 грн. відповідно до розрахунку відповідача (а.с.15 зворот).

Посилання відповідача на п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», яким встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру є необґрунтованими оскільки застосування даних положень не може позбавляти особу її конституційного права на належний рівень життя, який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Конституційний суд України у рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням вимог законодавства, згідно з якими мінімальний розмір пенсії встановлюється із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчення дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльністьШевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в частині відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжяздійснити перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 різницю між розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та фактично виплаченою ОСОБА_1 пенсії за період з 20.05 2017 року по 01.10.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму судових витрат, а саме: судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 29.01.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова