Справа № 826/8284/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 січня 2018 року № 826/8284/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу № 4207 від 29.05.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (надалі також Товариство) до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 4207 від 29.05.2017 року «Про проведення фактичних перевірок».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний наказ і додаток до нього оформлені з порушенням норм податкового законодавства, а саме: у тексті наказу відсутні найменування і реквізити суб'єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, додаток до наказу не підписаний уповноваженою особою контролюючого органу, не скріплений печаткою і не містить періоду діяльності, що буде перевірятися. Такі недоліки акта і додатку до нього свідчать про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки позивача, є підставою для недопущення посадових осіб контролюючого органу до перевірки і скасування спірного акта перевірки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 31.10.2017 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У наданих суду письмових запереченнях проти позову і додаткових поясненнях зазначив, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо із змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством підставу для призначення відповідної перевірки. У даному випадку підставою для призначення фактичних перевірок згідно з спірним наказом, у тому числі і перевірки позивача, став лист директора Департаменту аудиту, що узгоджується з положеннями п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент постановлення ухвали), суд ухвалив рішення про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 29.05.2017 року начальником Головного управління ДФС у м. Києві Демченко Л.Д. видано наказ № 4207 «Про проведення фактичних первірок» суб'єктів господарювання (згідно з додатками 1-250) з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

У додатку 81 до зазначеного наказу вказано Товариство як суб'єкта господарювання, фактичну перевірку діяльності якого необхідно здійснити на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Вважаючи спірний наказ таким, що оформлений з порушенням п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, позивач не допустив головних державних ревізорів-інспекторів до фактичної перевірки Товариства, про що складено акт про відмову в допуску до фактичної перевірки від 27.06.2017 року.

Незгода позивача із вказаним наказом зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав та порядку проведення фактичних перевірок регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до вимог пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами положень п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за наявності визначених підстав.

Підставою для проведення фактичної перевірки є, окрім інших, наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів ( пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України).

Згідно з абзацом третім п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Функції контролюючих органів визначені ст. 191 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.191 статті 191, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу, зокрема:

- здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (пп. 191.1.1);

- здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (пп. 191.1.4);

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп. 191.1.14.);

- здійснюють інші функції, визначені законом (пп. 191.1.48).

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок врегульовано правовими нормами ст.81 Податкового кодексу України.

Як зазначено в п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, відповідних документів, в тому числі копії наказу про проведення перевірки.

Вказана правова норма містить вимогу щодо наявності в наказі про проведення перевірки підстави для її проведення, визначені цим Кодексом.

З оскаржуваного Наказу видно, що останній містить дату видачі - 29.05.2017 року, найменування контролюючого органу - ГУ ДФС у м. Києві, підставу - доповідна записка управління спеціального аудиту ГУ ДФС у м. Києві від 29.05.2017 року № 2340/26-15-14-04-06-11.

У пункті 1 спірного наказу вказано про проведення фактичних перевірок суб'єктів господарювання (згідно з додатками 1-250) з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

У додатку до наказу 81 зазначено найменування та реквізити суб'єкта перевірки - ТОВ «Сільпо-Фуд», , адресу об'єкта, перевірка якого проводиться - м. Київ, Печерський район, пл. Спортивна, 1А, мета перевірки - здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, вид перевірки - фактична, підстави для проведення перевірки визначені ПК України - на підставі пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, дата початку - 27.06.2017 року, тривалість перевірки - 10 діб, період діяльності, який буде перевірятись - згідно ст. 102 Податкового кодексу України.

Встановлено, що Наказ підписано уповноваженою на те особою та скріплено печаткою контролюючого органу.

Зі змісту оскаржуваного Наказу можливо ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки позивача з огляду на посилання в його тексті та в додатку 81 до нього на пп. 80.2.2 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Крім того, у тексті наказу зазначено підставу призначення перевірки - доповідна записка управління спеціального аудиту ГУ ДФС у м. Києві від 29.05.2017 року № 2340/26-15-14-04-06-11.

Щодо посилань позивача на відсутність у наказі періоду діяльності, що буде перевірятися, то суд зазначає, що він вказаний у додатку 81 і відповідає вимогам п. 102.1 ст. 102 ПК України, яка передбачає, що контролюючі органи мають проводити перевірки за період 1095 днів (3 роки).

Суд дійшов висновку, що посилання позивача на те, що наказ не відповідає вимогам п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, так як не містить найменування і реквізитів суб'єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреси об'єкта, перевірка якого проводиться, дату початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, додаток до наказу не підписаний уповноваженою особою контролюючого органу, не скріплений печаткою і не містить періоду діяльності, що буде перевірятися, є помилковими, оскільки окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.

Крім того, необхідні дані про позивача як об'єкт перевірки, тривалість, мета перевірки, період діяльності, що перевіряється, вказані у додатку 81 до спірного наказу, який є його невід'ємною частиною.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посадові особи контролюючого органу не були допущені до проведення перевірки, про що свідчить акт про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки від 27.06.2017 року.

Видання керівником відповідача наказу про призначення перевірки не створює небезпеки інтересам позивача, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів.

Крім зазначеного, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що оскаржуваний наказ реалізовано не було, а тому наказ, як такий, втратив чинність ще до звернення позивача до суду про його скасування, ніяким чином не міг порушити права позивача, тому вимога про його скасування є передчасною.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідач довів суду правомірність спірного рішення зі свого боку.

За встанволених обставин, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов