Справа № 816/1152/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1152/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.,

за участю представника позивача Арзуманян В.А.,

представника відповідача Дудника В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці ДФС на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2017р., суддя І інстанції Канигіна Т.С., м.Полтава, повний текст складено 02.11.2017 року, по справі № 816/1152/17 за позовом Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" до Полтавської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Полтавський ливарно-механічний завод" (далі - ПП "ПЛМЗ"), звернулося до суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці ДФС (далі- відповідач), в якому просив суд: (а.с.5-11)

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020/2017/00083, яка видана Полтавської митницею ДФС 23.03.2017;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 806020/2017/000015/1, яке видане Полтавської митницею ДФС 23.03.2017;

- визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці ДФС № 250/10/16-70-19-01 від 12.06.2017 про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю дій відповідача під час митного оформлення товару, ввезеного відповідно до умов Договору від 22.10.2008 № 2008/61, укладеного з ТОВ «БелМарк» РФ до митного органу, оскільки декларантом було надано всі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар, містили об»єктивні та достовірні дані, які підтверджували митну вартість товару, а тому у відповідача були відсутні підстави для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу та відмови у митному оформленні товару.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 задоволено адміністративний позов ПП «ПЛМЗ». (а.с.117-125)

Не погодившись із судовим рішенням, Полтавська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2017р. по справі № 816/1152/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що у наданих позивачем документах містилися розбіжності, а додаткові відомості для підтвердження заявленої митної вартості товару не містили всіх необхідніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а тому митним органом заявлена декларантом митна вартість була правомірно скоригована з прийняттям рішення від 23.03.2017 № UА806020/2017/000015/1 (а.с.130-137)

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, між ПП "ПЛМЗ" (Покупець) та ТОВ "БелМарк", м.Бєлгород, Росія, (Продавець) укладено Договір від 22.10.2008 № 2008/61 на поставку товарів відповідно до Специфікацій, які є невід'ємною частиною даного Договору та додаткові угоди від 25.12.2009, 24.12.2010, 29.06.2011, 21.12.2011, 27.12.2012, 04.12.2013, 11.08.2014, 24.12.2015, 09.12.2016 про продовження строку дії договору (далі - Договір). (а.с.20-31, 61-64)

На виконання умов договору поставок відповідний товар надійшов на митну територію України в березні 2017 року.

Із Специфікації № 67 від 21.03.2017 та рахунку-фактури №06 від 21.03.2017 вбачається, що поставку товару (каркас сепаратора 026-10 - 15 шт., вага 550 кг/шт; крильчатка сепаратора 026-10 - 15 шт., 250 кг/шт; патрубок завантажувальний Тип-1 - 7 шт., 80 кг/шт; патрубок завантажувальний Тип-2 - 8 шт., 120 кг/шт.) передбачено на умовах FCA - Бєлгород, строк поставки - березень 2017 року. (а.с.16-17, 65-66)

Поставка товару на умовах FCA - Бєлгород (вказане місце) «ІНКОТЕРМС 2010» передбачає, що товар доставляється перевізнику замовника. Продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов'язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

23.03.2017 декларантом з метою митного оформлення товару "частини до сепаратора по сортуванню щебеню, виготовлені з сірого чавуну СЧ-20 методом литва, бувші у використанні, мають % зношення: від 50 до 65%; каркас сепаратора для сортування щебеню 026-10 - 15 штук; крильчатка сепаратора для сортування щебеню 026-10 - 15 штук; патрубок завантажувальний сепаратора для сортування щебеню Тип-1 - 7 штук, патрубок завантажувальний сепаратора Тип-2 - 8 штук" до Полтавської митниці подано митну декларацію № UA806020/2017/203392 (а.с.115-116).

Разом з митною декларацією декларантом подані документи: договір від 22.10.2008 № 2008/61 з додатковими угодами (а.с.20-31, 61-64), специфікацію №67 від 21.03.2017 (а.с.16, 66), рахунок-фактуру від 21.03.2017 №06 (а.с.17, 65), міжнародну товарно-транспорту накладну CMR від 21.03.2017 №599422 (а.с.32, 67), договір на перевезення від 28.12.2015 №2015/37 (а.с.71-72), висновок Полтавської ТПП від 22.03.2017 №В-764 (а.с.12-14, 77-81), заявка на транспортне обслуговування від 20.03.2017 №51 (а.с.34, 70), калькуляцію транспортних витрат від 21.03.2017 (а.с.33, 74-75), копію декларації країни відправлення від 21.03.2017 №10101030/210317/0003784 (а.с.15, 68-69, 108-109), технічну документацію від 19.09.2017.

Митну вартість товару заявлено позивачем за основним методом, тобто, за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду документів, поданих для митного оформлення товарів, поставлених на виконання умов Договору від 22.10.2008 № 2008/61 та додаткових угод, Полтавською митницею ДФС було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.03.2017 № UА806020/2017/000015/1 (а.с.35, 57-58).

При цьому, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, Полтавська митниця ДФС зазначила, що основний метод не застосовувався, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Не містять всіх необхідних відомостей та містять розбіжності). Митну вартість товару, що імпортуєтся скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 Митного кодексу України. При цьому, за основу визначення митної вартості у вищевказаному розмірі взята митна декларація від 12.12.2016 № 110050004/2016/6506 (а.с.105-107) із визначеною митною вартістю 1,32 долара США за кг, що була визнана митним органом.

Також, Полтавською митницею ДФС було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА806020/2017/00083 з причин порушення позивачем вимог статті 52 Митного кодексу України в частині правильності визначення митної вартості товару (а.с.36, 59-60).

В подальшому, не погодившись із рішенням про коригування митної вартості від 23.03.2017 № UА 806020/2017/000015/1, позивач 06.06.2017 звернувся зі скаргою до Полтавської митниці ДФС.

12.06.2017 Полтавською митницею ДФС прийнято рішення вих. №250/10/16-70-19-01 про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів (а.с.37-41).

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у Полтавської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів, при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу.

Крім того, судом першої інстанції вказано, що митна вартість товарів підтверджена позивачем всіма необхідними документами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 Кодексу митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Положеннями п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митні формальності становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Відповідно до ч.18 п.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, фактурною вартістю є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Виходячи з положень ч.1 ст.49 Митного кодексу України, вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Приписами ч.1 ст.52 Кодексу передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч.ч.1 та 2 ст.53 Митного кодексу України вбачається, що Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як вбачається із матеріалів справи, декларантом разом із вищевказаною митною декларацією UA806020/2017/203392 було подано пакет документів, зокрема: договір від 22.10.2008 № 2008/61 з додатковими угодами (а.с.20-31, 61-64), специфікацію №67 від 21.03.2017 (а.с.16, 66), рахунок-фактуру від 21.03.2017 №06 (а.с.17, 65), міжнародну товарно-транспорту накладну CMR від 21.03.2017 №599422 (а.с.32, 67), договір на перевезення від 28.12.2015 №2015/37 (а.с.71-72), висновок Полтавської ТПП від 22.03.2017 №В-764 (а.с.12-14, 77-81), заявка на транспортне обслуговування від 20.03.2017 №51 (а.с.34, 70), калькуляцію транспортних витрат від 21.03.2017 (а.с.33, 74-75), копію декларації країни відправлення від 21.03.2017 №10101030/210317/0003784 (а.с.15, 68-69, 108-109), технічну документацію від 19.09.2017.

При цьому, митну вартість товарів декларантом було визначено та заявлено за першим методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору.

Відповідно до специфікації №67 від 21.03.2017 (а.с.16, 66) на митну територію України ввезені частини сепаратора для сортування щебеню, які були вивезені позивачем 13.10.2016 та 20.10.2016 року , та перебували в користуванні в користуванні контрагента позивача.

Колегія суддів вважає заслуговуючими уваги заперечення позивача в частині безпідставності доводів апеляційцної скарги щодо розбіжності у вазі записних частин між тими, які були вивезені 13.10.2016 та 20.10.2016 року та тими, митне оформлення яких здійснювалося, оскільки внаслідок експлуатації певний час частини сепаратора для сортування щебеню згідно до висновку експерта Полтавської ТПП від 22.03.2017 №В-764, мають дефекти зовнішнього вигляду і для подальшого використання не придатні , мають сліди вироблення, сколи, що обумовило зменшення ваги, проте митним органом зазначені обставини безпідставно не були прийняті до уваги під час митного оформлення товару.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Положеннями ч.1 ст.58 Кодексу визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів зобовязаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями ч.7 ст.54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Згідно з п. 4.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, декларацією митної вартості; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31 березня 2015 року №21-53а15 та №21-127а15.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, Полтавською митницею ДФС не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із ч.ч.1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці ДФС на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2017р. по справі № 816/1152/17 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2017р. по справі № 816/1152/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 січня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко М.І. Старосуд