Справа № 699/492/17
Суддя: Свитка С. Л.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/492/17
Номер провадження 2-а/699/3/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2018 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Могильної І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському адміністративний позов ОСОБА_1 до Городищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2017 року до Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов вказаний адміністративний позов, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» у звязку з підвищенням посадових окладів працівника місцевого самоврядування;

- зобовязати відповідача провести з 01.06.2017 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року в розмірі 80% від заробітку згідно довідки виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради №101 від 16.06.2017 року з урахуванням зазначених сум: заробітна плата - 20731 грн., в т.ч. посадови оклад 5300 грн., надбавка за ранг (7 ранг) 100 грн., надбавка за вислугу років (40%) 2160 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важкої роботи (100%) 7560 грн., премія (50%) 2650 грн., інші виплати (1/2 виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових проблем) 2961 грн. Сплачену суму судового збору стягнути з Державного бюджету України на його користь.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.06.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної йому раніше пенсії з дати набуття чинності постанови КМУ від 24.05.2017 року №353 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою установлено підвищення посадових окладів працівникам органів місцевого самоврядування. Проте, відповідач йому відмовив у перерахунку раніше призначеної пенсії, з посиланням на те, що проведення перерахунків пенсій, призначених згідно Закону України «Про державну службу», у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, чинним законодавством не передбачено.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, аналогічних викладеним у позові.

Представник відповідача надав суду заперечення та просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ з 01.06.2015 скасовано спеціальні норми щодо пенсійного забезпечення в тому числі осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії втратила чинність, інший нормативний акт, який би передбачав перерахунок призначених пенсій у звязку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відсутній, а тому раніше призначені пенсії не перераховуються. Крім того, позивач просить здійснити йому перерахунок пенсії на підставі довідки, яка не відповідає формі, затвердженій Правлінням ПФУ №1-3 від 17 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити в силу наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач до виходу на пенсію займав посаду міського голови міста Корсунь-Шевченківський, тобто був посадовою особою місцевого самоврядування.

З 11.02.2014 позивачу призначено пенсію за віком, як посадовій особі органів місцевого самоврядування, відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 80% від заробітку, згідно розпорядження начальника УПФ України в Корсунь-Шевченківському районі №138973 від 14.02.2014 року.

Відповідно до ч.7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

У зв'язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року №353 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою установлено підвищення посадових окладів працівникам органів місцевого самоврядування, позивач 16.06.2017 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії на підставі довідки №101 виданої 16.06.2017 виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради (а.с.16-17).

22.06.2017 року позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», скасовані. Раніше призначені пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям не перераховуються (а.с.18).

Постановою Правління ПФУ від 17.01.2017 року №1-3 затверджено форму довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» пенсій відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».

З 11.10.2017 року ч.7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» викладена в наступній редакції: «Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (1058-15)».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ч.ч.1,2 ст.7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції до 15.12.2015) було передбачено порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу».

Отже, з викладених правових норм вбачається, що раніше прийнятим законодавством було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в подальшому законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінювалось.

Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

ОСОБА_3 № 76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

З 01.05.2016 року набув чинності ОСОБА_3 України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII. У зв'язку з цим, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, який набрав чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15.12.2015, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993.

23.09.2016 постанова Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 взагалі втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Як вбачається із постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, на яку посилається позивач, нею регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (16.06.2017) фактично відсутні норми законодавства, які б визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Що стосується перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, то п.5 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993.

Оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача та проведення перерахунку призначеної пенсії, суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача. При цьому, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обовязковою.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (№3723-ХІІ), а тому суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову повністю.

Твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду суд оцінює критично, так як позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії 22.06.2017 року, а звернувся до суду 25.07.2017 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд залишає судові витрати у справі за позивачем.

Керуючись ст.ст. 242-246 КАС України,

Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Городищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4sp; Л.