Справа № 810/4068/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2018 року № 810/4068/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить суд:

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Київській області внести зміни в наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №684 о/с від 20.10.2017 та вказати в ньому стаж служби поліції, вислугу років, кількість днів невикористаної відпустки, беручи за основу дату звільнення 08.02.2017;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області грошову компенсацію за невикористану відпустку за час служби в поліції в сумі 7404,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017, було видано наказ №684 о/с від 20.10.2017, яким було внесено зміни до наказу від 15.06.2016 №305 о/с в частині зміни дати звільнення позивача з 15.06.2016 на 08.02.2017. Однак, позивач зауважив, що при зміни дати звільнення позивача з 15.06.2016 на 08.02.2017 відповідачем не було враховано, що його стаж роботи в поліції з урахуванням зміни дати звільнення має становити 22 роки 6 місяців 8 днів та кількість днів невикористаної відпустки 56 днів, оскільки позивач має право на додаткову оплачувану відпустку за службу в поліції більше 22 календарних років. При цьому, позивач зазначив, що з 07.11.2015 він жодного разу не був у відпустці, у звязку з чим відповідачем не доплачено йому при зміні дати звільнення грошову компенсацію за 30 днів невикористаної відпустки. Позивач вважає, що такі дії відповідача суперечать вимогам ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС України від 23.11.2015 №1235 "Про затвердження Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції", оскільки в наказі №684 о/с від 20.10.2017 відповідачем не вказано його стажу служби в поліції, вислуги років та кількості днів невикористаної відпустки, що призвело до не виплати йому грошової компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.12.2017.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 суд перейшов до розгляду справи за новими процесуальними правилами, ухвалив подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначив наступне судове засідання на 18.01.2018.

Представник відповідача в письмовому відзиві, поданому до суду, позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що на виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 щодо зміни дати звільнення та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу наказом від 20.10.2017 №648 о/с було внесено зміни про дату звільнення позивача.

У судове засідання, призначене на 18.01.2018, учасники справи не зявились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

На адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1994 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 07.11.2015 №1 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Таращанського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 15.06.2016 №305 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у запас з підстав, визначених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 15 червня 2016 року. Станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 21 рік 10 місяців 14 днів; час навчання - немає; вислуга років на пільгових умовах - 03 роки 04 місяці 22 дні; усього на день звільнення - 25 років 03 місяці 06 днів. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки у році звільнення - 26 днів.

Копію наказу про звільнення позивач отримав 08.02.2017. У цей же день позивач отримав трудову книжку та військовий квиток, що підтверджується розпискою, складеною позивачем власноручно.

Отже, трудову книжку та витяг з наказу про звільнення позивачу було вручено через 237 днів після видачі наказу про звільнення від 15.06.2016 №305 о/с.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17 адміністративний позов задоволено. Зобовязано Головне управління Національної поліції в Київській області змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 15.06.2016 на 08.02.2017, про що внести відповідні зміни до його трудової книжки. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 58498 (пятдесят вісім тисяч чотириста девяносто вісім) грн. 71 коп. Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць без урахування обов'язкових податків та зборів.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 - без змін.

Головним управлінням Національної поліції в Київській області на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17 видано наказ №684 о/с від 20.10.2017, яким внесено зміни до пункту наказу Головного управління від 15.06.2016 №305 о/с в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції, вважати звільненим з 08.02.2017, сплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць без урахування обовязкових податків та зборів.

Листом від 20.10.2017 №975 Головне управління Національної поліції в Київській області повідомило позивача про те, що наказом від 20.10.2017 №684 внесено зміну про дату звільнення згідно з рішенням суду та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу буде нараховане та виплачене після надходження фінансування на зазначені цілі з Національної поліції України.

У листопаді 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із запитом, в якому просив відповідача надати витяг з наказу від 20.10.2017 №684 та повідомити про те, чи була нарахована та виплачена заробітна плата за період з 16.06.2016 по 08.02.2017, якщо ні, то вказати причину.

Головне управління Національної поліції в Київській області листом від 10.11.2017 №4221/109/12 направив позивачу витяг з наказу від 20.10.2017 №684 та повідомив останнього, що кошти на виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (невиплачена частина) у сумі 50205,66 грн. будуть направлені на особистий рахунок не пізніше 17.11.2017.

Однак, позивач вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС України від 23.11.2015 №1235 "Про затвердження Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції" в наказі №684 о/с від 20.10.2017 не вказано його стажу служби в поліції, вислуги років та кількості днів невикористаної відпустки, що призвело до не виплати йому грошової компенсації за невикористану відпустку, у звязку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580).

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 59 Закону №580 рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 59 Закону №580 та з метою забезпечення належної підготовки і видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за №1668/29798 (далі - Порядок №1235).

Згідно з п. 2 розділу І Порядку №1235 рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

Розділом ІІ Порядку №1235 передбачено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, звільнення зі служби в поліції; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Порядок підготовки та видання наказів по особовому складу визначений розділом ІІІ Порядку №1235.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку №1235 видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Пунктом 10 розділу ІІІ Порядку №1235 передбачено, що у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Отже, аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що у разі звільнення працівника зі служби в поліції в наказі про звільнення повинно бути вказано стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах) та інформація про кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення.

Як було встановлено судом, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 15.06.2016 №305 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у запас з підстав, визначених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 15 червня 2016 року. Станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 21 рік 10 місяців 14 днів; час навчання - немає; вислуга років на пільгових умовах - 03 роки 04 місяці 22 дні; усього на день звільнення - 25 років 03 місяці 06 днів. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки у році звільнення - 26 днів.

Проте, не погоджуючись із датою звільнення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17 адміністративний позов задоволено. Зобовязано Головне управління Національної поліції в Київській області змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 15.06.2016 на 08.02.2017, про що внести відповідні зміни до його трудової книжки. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 58498 (пятдесят вісім тисяч чотириста девяносто вісім) грн. 71 коп. Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць без урахування обов'язкових податків та зборів.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 - без змін.

Так, в постанові Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17 зазначено, що відповідно до абзаців 6 та 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судовим рішенням у справі №810/660/17 було встановлено, що датою звільнення позивача зі служби поліції є 08.02.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17 Головним управлінням Національної поліції в Київській області видано наказ №684 о/с від 20.10.2017, яким внесено зміни до пункту наказу Головного управління від 15.06.2016 №305 о/с в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції, вважати звільненим з 08.02.2017, сплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць без урахування обовязкових податків та зборів.

Однак, зі змісту наказу №684 о/с від 20.10.2017 вбачається, що при зміни дати звільнення позивача відповідачем в даному наказі не вказано стаж служби позивача в поліції, його вислуги років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах) та інформації про кількість діб невикористаних відпусток станом на дату звільнення 08.02.2017, як це передбачено п. 10 розділу ІІІ Порядку №1235.

Отже, з наведеного слідує, що відповідачем при виданні наказу №684 о/с від 20.10.2017 не дотримано вимог п. 10 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 №1235 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за №1668/29798, яким прямо передбачено, що у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати, а також інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобовязання відповідача внести зміни в наказ №684 о/с від 20.10.2017 та вказати в ньому стаж служби в поліції, вислугу років та інформацію про кількість днів невикористаної відпустки станом на дату звільнення 08.02.2017 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області грошової компенсації за невикористану відпустку за час служби в поліції в сумі 7404,90 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічна за змістом норма закріплена в ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону №580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 93 Закону №580 тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення пятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як пятнадцять календарних днів.

Частиною 10 статті 93 Закону №580 визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Право на компенсацію за відпустки, у тому числі, щорічну відпустку та додаткову оплачувану відпустку, виникає у звільненої особи під час остаточного розрахунку.

Як було встановлено судом, датою звільнення позивача зі служби поліції є 08.02.2017.

Отже, стаж служби позивача в поліції станом на вказану дату становить 22 роки 6 місяців 8 днів, а тому у відповідності до вимог ст. 93 Закону №580 позивач має право на щорічну основну відпустку тривалістю 30 (тридцять) календарних днів та на 15 (п'ятнадцять) днів додаткової оплачуваної відпустки, як такий що прослужив більше аніж п'ятнадцять років.

Таким чином, позивач має право на 45 календарні дні відпустки за один рік служби.

Як зазначив позивач та не заперечувалось відповідачем, позивач з 07.11.2015 не перебував у відпустці.

Враховуючи наведене, а також дату звільнення позивача зі служби в поліції 08.02.2017, останній проходив службу в поліції з 07.11.2015 по 08.02.2017, отже він пропрацював 01 рік 03 місяці 02 дні.

Так, за період роботи позивача в поліції з 07.11.2015 по 06.11.2016, останній має 45 календарних днів відпустки.

Щодо днів відпустки позивача за період роботи з 07.11.2016 по 08.02.2017, то він обчислюється за формулою В/(К - С) х (Д-С), де В - кількість днів щорічної відпустки позивача на яку він мав право за Законом України "Про Національну поліцію" (це 45 днів), К - кількість календарних днів у році (тобто 365 чи 366 - у високосному), С - кількість святкових та неробочих днів, передбачених законодавством, що припадають на відповідний період (тобто у першому випадку - рік, у другому - період, за який розраховується відпустка), Д - календарні дні за фактично відпрацьований період.

Отже розрахунок відпустки позивача виглядає так: 45 / (366 (кількість днів у 2016 році) 11 (кількість святкових днів 2016 року)) х (94 (календарні дні з 07.11.2016 по 08.02.2017) 2 (кількість святкових днів за період з 07.11.2016 по 08.02.2017)) = 45/355 х 92 = 11,6. Таким чином, за період роботи з 07.11.2016 по 08.02.2017 позивач має право на 11 календарних днів відпустки.

Отже, загальна кількість днів відпустки позивача за період з 07.11.2015 по 08.02.2017 становить 56 днів.

Як зазначив позивач у позовній заяві, він отримав грошову компенсацію за 26 календарних днів невикористаної відпустки.

Таким чином, позивачем не отримано грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної відпустки.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України №260 від 06.04.2016 року (далі - Порядок № 260), поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд звертає увагу, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17 було встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 246,83 грн.

Отже, оскільки позивачем не отримано грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної відпустки, то розмір такої компенсації становить 30 х 246,83 грн. = 7404,90 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобовязати Головне управління Національної поліції в Київській області внести зміни в наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №684 о/с від 20.10.2017 та вказати в ньому стаж служби в поліції ОСОБА_1, його вислугу років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах) та інформацію про кількість днів невикористаної відпустки станом на дату звільнення 08.02.2017.

3. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7404 (сім тисяч чотириста чотири) грн. 90 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.