Справа № 826/17112/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (представник до судового засідання не з'явився) до Міністерства юстиції України (представники Опанасенко А.В. довіреність № 13876/9.1/22-17 від 27.12.2017 року, Пантюхова Л.Р. довіреність від 13874/9.1/22-17 від 27.12.2017 року), до прокуратури міста Києва (представник Стретович М.О. довіреність № 05/2/2-66вих-17 від 14.08.2017 року), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Генеральної прокуратури України (представник Ступак Д.В. довіреність № 05/3-106-17 від 15.12.2017 року) про визнання протиправними дій та про визнання протиправною екстрадиційної перевірки, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України та прокуратури міста Києва, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Генеральної прокуратури України, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо прийняття до розгляду «Ходатайства о розыске, заключении под стражу и выдаче ОСОБА_2» Головної прокуратури Міністерства юстиції Грузії за № 13/56954 від 01.09.2017 року (далі - Клопотання), а також визнати протиправною екстрадиційну перевірку відносно позивача ОСОБА_2, на підставі «Ходатайства о розыске, заключении под стражу и выдаче ОСОБА_2» Головної прокуратури Міністерства юстиції Грузії за № 13/56954 від 01.09.2017 року, яка проводиться прокуратурою міста Києва за дорученням Міністерства юстиції України.

До позовної заяви додано заяву позивача про забезпечення позову у формі заборони відповідачам та іншим регіональним прокуратурам проводити екстрадиційну перевірку в розумінні статті 587 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) відносно ОСОБА_2 на підставі Клопотання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) через те, що поданий позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Враховуючи характер правовідносин між сторонами, обґрунтовуючи свої висновки приписами статей 572-574, 587 КПК України, суд першої інстанції зауважив, що цей спір підлягає вирішенню Печерським районним судом міста Києва в порядку статті 32 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року у справі № 826/17112/17, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Розгляд апеляційної скарги заявник просив здійснювати за його участі.

Апелянт в обґрунтування своїх вимог зазначив, що за Клопотанням відповідними компетентними органами не було прийнято жодного рішення, наразі процесуальні дії за вказаним Клопотанням не вчинялися, у зв'язку з чим означена справа не підлягає розгляду в порядку КПК України. До того ж, в апеляційній скарзі зауважено, що положеннями КПК України не передбачено розгляду спору щодо прийняття до виконання оспорюваного Клопотання, натомість відповідачі є суб'єктами владних повноважень, а предметом спору є визнання дій протиправними та незаконними, з огляду на що спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства в силу статті 19 КАС України.

Відповідачем Міністерством юстиції України було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній зазначив, що позов заявника має розглядатися загальним судом в порядку кримінального судочинства, враховуючи характер відносин сторін, які за своєю формою є визначеним чинними міжнародними договорами та нормами КПК України міжнародним співробітництвом під час кримінального провадження. Форма та зміст Клопотання, а також повноваження суб'єктів владних повноважень щодо виконання Клопотання та питання екстрадиції осіб визначені главами 43-44 КПК України, з урахуванням чого Міністерство юстиції України вбачає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, натомість апеляційну скаргу просить відхилити, залишивши ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року без змін.

Відповідач прокуратура міста Києва та третя особа без самостійних вимог на предмет спору Генеральна прокуратура України 22 та 23 січня 2018 року подали до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу, згідно змісту яких органи прокуратури вважають спір таким, який не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. На думку зазначених осіб, згідно Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, статей 542, 543, 572, 573, 574, 587 КПК України запити щодо видачі особи (екстрадиції), у тому числі Клопотання, мають виконуватися Міністерством юстиції України та Генеральною прокуратурою України в порядку, визначеному для кримінального провадження. З урахуванням цього органи прокуратури вважають, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі. Прокуратура міста Києва та Генеральна прокуратура України просили залишили оспорюване рішення суду першої інстанції без змін, на участі у розгляді апеляційної скарги не наполягали.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представники відповідачів та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги на підставах, що були раніше наведені у змісті поданих суду відзивів, просили відмовити у її задоволенні та залишити ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача та представників учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до статті 542 КПК України міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у КПК України, форми співробітництва під час кримінального провадження.

Порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про правову допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються цим Кодексом і чинними міжнародними договорами України (стаття 543 КПК України).

За змістом наявної у матеріалах справи (а.с.22-26) фотокопії Клопотання, означений документ виданий Головною прокуратурою Міністерства юстиції Грузії на адресу Міністерства юстиції України і Генеральної прокуратури України, та стосується запиту про розшук, взяття під варту та видачу (мовою оригіналу) ОСОБА_2, дата и место рождения ІНФОРМАЦІЯ_1, г.Тбилиси, Грузия - для здійснення його кримінального переслідування за вчинення злочинів.

Як вбачається з глави 43 та глави 44 розділу IX КПК України, саме цим кодексом встановлені форма та зміст запиту про правову допомогу (у тому числі такого, як Клопотання), повноваження суб'єктів владних повноважень щодо виконання такого запиту та питання екстрадиції особи.

Статтею 572 КПК України прямо передбачено право особи на оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб, відшкодування завданої шкоди та витрат, пов'язаних з наданням міжнародної правової допомоги на території України.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади України, їх посадових чи службових осіб та відшкодування завданої шкоди здійснюється у порядку, передбаченому законами України.

Частиною 2 статті 573 КПК України встановлено, що запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи (у тому числі Клопотання) може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті. До того ж, позивачем у справі № 826/17112/17 як правову підставу заявлених позовних вимог визначено статтю 573 КПК України, а також наведено факти допущення (на думку позивача) порушень цієї норми кримінального процесуального закону з боку Міністерства юстиції України та прокуратури міста Києва.

З урахуванням наведеного, як вірно зазначено судом першої інстанції, питання прийняття Клопотання до розгляду та процедура його виконання - врегульовані нормами Кримінального процесуального кодексу України та відповідними міжнародними договорами.

Відповідно до статті 574 КПК України центральними органами України щодо видачі особи (екстрадиції), якщо інше не передбачено міжнародним договором України, є відповідно Генеральна прокуратура України та Міністерство юстиції України.

Центральні органи України щодо видачі особи (екстрадиції) відповідно до цього Кодексу, зокрема, розглядають запити компетентних органів іноземних держав про видачу особи (екстрадицію), тимчасову видачу або транзитне перевезення та приймають рішення щодо них; організовують проведення екстрадиційної перевірки; здійснюють інші повноваження, визначені цим розділом або міжнародним договором про видачу особи (екстрадицію).

Екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою, що визначено статтею 587 КПК України.

Не зважаючи на наявність у відповідачів статусу суб'єктів владних повноважень, визначення предметом спору вимог щодо визнання дій протиправними та формально публічно-правовий характер спору, позовна заява у справі № 826/17112/17 не може розглядатися спеціалізованим адміністративним судом за правилами адміністративного судочинства в силу пункту 1 частини 1 статті 19 та пункту 2 частини 2 статті 19 КАС України, оскільки для розгляду такого спору нормами КПК України передбачено інший, ніж в КАС України, порядок судового розгляду, зокрема, вказаний спір за природою відносин, з яких вони виникають, має вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Посилання позивача на той факт, що відповідачами за Клопотанням на момент звернення до суду першої інстанції не було прийнято жодного рішення та не вчинено жодної процесуальні дії, у зв'язку з чим означена справа не підлягає розгляду в порядку КПК України - позбавлені правових підстав та належного доказового обґрунтування.

Враховуючи, що предметом даного позову є визнання протиправними дій центрального органу України в порядку КПК України щодо прийняття до розгляду Клопотання про видачу (екстрадицію) позивача, а також визнання протиправними дій щодо проведення екстрадиційної перевірки стосовно нього, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність визначених пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки позов ОСОБА_2 в даному випадку підлягає вирішенню загальним судом за правилами КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що заява про забезпечення адміністративного позову не може бути розглянута адміністративним судом за правилами КАС України з мотивів викладених вище, а також з огляду на приписи статті 153 КАС України, відповідно до яких, заява про забезпечення позову подається виключно до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими КАС України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права щодо визначення предметної юрисдикції адміністративних судів.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 19, 153, 170, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку