Справа № 825/1835/15-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018 Київ К/9901/5878/18 825/1835/15-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Насіння Чернігівщини» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі № 825/1835/15-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Насіння Чернігівщини» до Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та Управління Державного казначейства у місті Чернігові Головного управління Державної казначейської служби в Чернігівській області про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Насіння Чернігівщини» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та Управління Державного казначейства у місті Чернігові Головного управління Державної казначейської служби в Чернігівській області про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за період з 27 лютого 2015 року по 2 квітня 2015 року у сумі 45 166,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 у справі №858/196/15-а було підтверджено право Приватного акціонерного товариства «Насіння Чернігівщини» на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за серпень-вересень 2014 року у сумі 1 377 261,00 грн та на пеню на суму заборгованості бюджету за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, а фактичне відшкодування податку на додану вартість відбулось лише 2 квітня 2015 року, то відповідно до статті 200.23 Податкового кодексу України позивач має право на стягнення пені за період з 27 лютого 2015 року по 2 квітня 2015 року у сумі 45 166,62 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції Державна податкова інспекція у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - відповідач-1, контролюючий орган) подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2017 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області задоволено частково, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року скасовано та постановлено нову, якою позов Приватного акціонерного товариства «Насіння Чернігівщини» до Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, Управління Державного казначейства у місті Чернігові Головного Управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість задоволено частково.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції Приватне акціонерне товариство «Насіння Чернігівщини» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року залишити в силі.

У доводах касаційної скарги Приватне акціонерне товариство «Насіння Чернігівщини» посилається на невідповідність рішення суду апеляційної інстанції фактичним обставинам справи, зокрема, щодо того, що в ході апеляційного розгляду справи Державною податковою інспекцією у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області не було доведено неправильність застосування методики нарахування пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, яку позивач застосував у своїх розрахунках, а також на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального, що призвело до неправильного вирішення справи.

Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі № 825/196/15-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2015 року, встановлено правомірність заявлених Приватним акціонерним товариством «Насіння Чернігівщини» позовних вимог про стягнення на його користь бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень-вересень 2014 року у сумі 1 377 261,00 грн та пені на суму заборгованості бюджету за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.

Оскільки, сплата бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у сумі 1 377 261,00 грн проведена з порушенням строків, визначених пунктом 200.23. статті 200 Податкового кодексу України, позивач вважає, що з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Насіння Чернігівщини» підлягає стягненню донарахована пеня у сумі 45 166,62 грн.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 200.7 та пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 Податкового кодексу України).

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 200.12 та пункту 200.13 статті 200 Податкового Кодексу України, орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Тобто, пеня за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість повинна бути розрахована з облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення такої пені. Як правильно встановив суд апеляційної інстанції, датою виникнення пені є 23 листопада 2014 року. Станом на 23 листопада 2014 року облікова ставка Національного банку України становила 16,8 %.

Таким чином загальна сума пені з моменту її виникнення становить: 22187,11 грн. (10276,89 грн. (637936 грн*16,8 %:365 днів*35 днів заборгованості) + 11910,22 грн. (739325 грн*16,8 %:365 днів*35 днів заборгованості).

Колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду апеляційної інстанції відносно того, що за прострочення бюджетного відшкодування Приватному акціонерному товариству «Насіння Чернігівщини» за період з 27 лютого 2015 року по 2 квітня 2015 року повинна бути сплачена пеня у розмірі 22 187,11 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статі 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статі 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення а тому касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Насіння Чернігівщини» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Насіння Чернігівщини» залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі № 825/1835/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова