Справа № 211/1930/17(2-а/211/125/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2018 рокусправа № 211/1930/17(2-а/211/125/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Криворізького південного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року (суддя Ткаченко С.В.), ухвалену в м.Кривому Розі в порядку письмового провадження, в адміністративній справі №211/1930/17(2-а/211/125/17) за позовом ОСОБА_1 до Криворізького південного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за віком,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Криворізького південного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсійних виплат з урахуванням перерахунку трудового стажу відповідно до статті 6 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії, збільшивши її розмір на 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з дня пред'явлення позову.

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року позовні вимоги частково задоволено. Суд зобов'язав Криворізьке південне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03.05.2017 року з врахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції учасники справи звернулись з апеляційними скаргами.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Скаржник стверджує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що загальний строк її перебування в засланні складає 9 років 9 місяців, що, в свою чергу, дає підстави для нарахування та виплати пенсії в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03.05.2017 року з врахуванням виплачених сум. Також просить в резулятивній частині зазначити про зобов'язання відповідача здійснювати їй пенсійні виплати та збільшення її розміру в порядку, передбаченому діючим законодавством.

Криворізьке південне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в апеляційній скарзі посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник стверджує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року розмір підвищення пенсії члену сім`ї реабілітованого складає 43,52грн. Відповідно до статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який втратив чинність 01.01.2004 року, було визначено підвищення до пенсій громадянам, які є членами сімей осіб, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, на 25% мінімальної пенсії за віком. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а в частині розмірів надбавок та підвищень з 01.01.2004 року Закон України «Про пенсійне забезпечення» втратив чинність. Позивач, як член сім'ї реабілітованого, отримує разом з основним розміром пенсії зазначене підвищення в розмірі 43,52грн.

Відповідач у поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог - без змін, як таку, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права. В обгрунтування посилається на те, що позивач є членом сім'ї реабілітованої жертви політичних репресій України, яка у малолітньому віці була виселена з разом матір'ю, а отже на неї не поширюються пільги, передбачені статтею 6 «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні».

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не прибули.

Згідно частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Згідно довідки про реабілітацію № 3/3-17549 від 25.05.1993р., виданої УВС України в Івано-Франківській області, мати позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була виселена із села Острів Галицького району Івано-Франківської області на спецпоселення до Томської області з конфіскацією майна 29 травня 1950 року. У довідці зазначено, що відповідно до статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» перелічені в ній особи реабілітовані з поновленням у всіх цивільних правах і поверненням конфіскованого майно або його вартості. Разом із ОСОБА_2 в заслання була вивезена її неповнолітня донька ОСОБА_3 (відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, виданого 16.08.1973р., позивач одружилася із ОСОБА_4 та після шлюбу отримала прізвище «ОСОБА_4»). Зазначені в довідці особи звільнені із спецпоселення в лютому 1960 року. Таким чином, загальний строк перебування в засланні складає 9 років 9 місяців. (а.с. 5, 4). З 26.06.1997 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області (правонаступником якого з 01.04.2016 року є Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) було призначено пенсію за віком. (а.с. 3 зворот). У грудні 2016 року позивач звернулась до Криворізького південного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою заявою про перерахування пенсії шляхом зарахування до трудового стажу у потрійному розмірі перебування в засланні у спецпоселенні. Листом від 14.12.2016 року №2576/03/37 Криворізьким південним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено зарахуванні до трудового стажу у потрійному розмірі періоду проживання на спецпоселенні, оскілки вона не відноситься до осіб, перелік яких наведений у статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Разом із тим ОСОБА_1 роз'яснено, що згідно п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначені пенсії підвищуються громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком. (а.с. 6).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що при визначенні позивачу розміру підвищення до пенсії застосуванню підлягає пункт «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не положення постанови Кабінету Міністрів України 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» встановлено, що реабілітованими є, зокрема, особи, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані - на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до пункту 6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу в порівнянні з постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Отже, суд першої інстанції прийняв правильне рішення, зобов'язуючи відповідача здійснити нарахування та виплати підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» частини 1 статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про нарахування та виплати пенсії в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу надбавки до пенсії як репресованій особі з розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.05.2017 року (день звернення до суду з позовною заявою) з врахуванням виплачених сум, оскільки ОСОБА_1 є реабілітованою особою на підставі статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій України», як член сім'ї, яку було примусово переселено, а не як особа, яка необгрунтовано зазнала політичних репресій.

Вимоги позивача до суду апеляційної інстанції щодо зазначення в резолютивній частині оскаржуваної постанови про зобов'язання відповідача здійснювати їй пенсійні виплати та збільшення її розміру в порядку, передбаченому діючим законодавством, розгляду колегією суддів не підлягає в силу частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства, оскільки дана вимога позивачем не пред'являлась та судом першої інстанції не розглядалась.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Криворізького південного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року в адміністративній справі №211/1930/17(2-а/211/125/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 1 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29 січня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук