Справа № 820/6703/17
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

30.01.2018 р. справа №820/6703/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

за участі секретаря судового засідання - Стрєлка О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Синюшко С.О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції України в Харківській області
про1) визнання протиправним та скасування наказу №1345 від 23.12.2017р.; 2) поновлення на посаді начальника відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Новобаварського відділу поліції Головного управління поліції в Харківській області у спеціальному званні майора поліції без обов'язкового проходження атестації та стажування; 3) зобов'язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 23.12.2017р. по день поновлення на посаді; 4) негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Харківській області №1345 від 23.12.2017 р.; 2) поновлення на посаді начальника відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області у спеціальному званні майора поліції без обов'язкового проходження атестації та стажування; 3) зобов'язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 23.12.2017 р. по день поновлення на посаді; 4) негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Аргументуючи заявлені вимоги, зазначив, що не вчиняв дисциплінарного порушення такої тяжкості, котре б спричиняло безумовне звільнення з лав Національної поліції України.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що за скоєний дисциплінарний проступок працівник правомірно та обґрунтовано звільнений зі служби.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач з 2001 р. проходив безперервну публічну службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 р. продовжив публічну службу в лавах Національної поліції України, 11.04.2017 р. був призначений на посаду начальника відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, мав спеціальне звання майора поліції.

25.11.2017 р. відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан сп'яніння). Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.12.2017 р. по справі №639/7275/17 за цим протоколом було закрито провадження у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, 25.11.2017 р. одночасно із складанням названого протоколу відносно позивача працівником патрульної поліції було також винесено постанову серії БР №743336 про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 122 КУпАП (невиконання умов дорожнього знаку 3.2.1 «В'їзд заборонено»). Згідно з особистими поясненнями позивача дана постанова ним не оскаржувалась, була виконана шляхом оплати штрафу.

Перелічені вище події були кваліфіковані відповідачем як порушення п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службової дисципліни та Присяги працівника поліції.

За цими подіями було призначено службове розслідування, результати якого оформлені висновком від 20.12.2017 р.

Наказом ГУ НП в Харківській області №1345 від 23.12.2017 р. на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 26.12.2017р. №729 о/с накладене дисциплінарне стягнення було виконано, позивач був звільнений зі служби, внаслідок чого правовідносини з проходження публічної служби припинились.

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття спірного рішення владним суб'єктом обрано положення п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» та ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а фактичною підставою послугували судження владного суб'єкта про вчинення працівником поліції діяння з порушення службової дисципліни та Присяги працівника поліції, а саме: відмова від проходження огляду на стан сп'яніння та невиконання умов дорожнього знаку 3.2.1 «В'їзд заборонено».

Перевіряючи відповідність закону зокрема, ч. 3 ст. 2 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.) та ч. 2 ст. 2 КАС України (в редакції з 15.12.2017 р.), юридичних та фактичних мотивів прийняття спірного наказу, суд відмічає, що правовідносини з проходження публічної служби в органах та підрозділах Національної поліції України унормовані, насамперед, приписами Закону України «Про Національну поліцію», а у неврегульованих цим актом питаннях до згаданих відносин у субсидіарному порядку можуть бути застосовані приписи Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України у тій частині, котра не суперечить самій суті служби в поліції.

За подією відмови від проходження огляду на стан сп'яніння відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ст. 130 КУпАП. Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 12.12.2017 року провадження у справі №639/7275/17 про адміністративне правопорушення за цією подією було закрито у зв'язку з відсутністю складу проступку. Райсудом була надана оцінка усім обставинам даної події.

У ході розгляду даного спору судом з'ясовано, що позивач у встановленому діючим законодавством порядку означеної постанови суду до канцелярії ГУ НП області не подав, у межах службового розслідування на цю постанову не посилався, з висновком службового розслідування не знайомився, заперечень на результати службового розслідування з посиланням на цю постанову суду не надавав.

Проте, вказана бездіяльність позивача неспроможна змінити обставин об'єктивної дійсності, установлені постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 12.12.2017 р. року провадження у справі №639/7275/17, відповідно до яких протиправне діяння особи за цим фактом відсутнє.

За подією невиконання умов дорожнього знаку 3.2.1 «В'їзд заборонено» відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ст. 122 КУпАП. Обставини вчинення цього проступку позивачем визнані, накладений адміністративний штраф досі не оплачений.

Вирішуючи спір, суд відзначає, що відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (затверджений Законом України від 22.02.2006 р. №№ 3460-IV; далі за текстом - Дисциплінарний статут) на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений ст. 14 Дисциплінарного статуту, де, зокрема, указано, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ч. 9 ст. 14).

Оскільки у спірних правовідносинах до позивача було застосовано не найменше за тяжкістю дисциплінарне покарання, то суд вважає, що задля дотримання правила юридичної визначеності як невід'ємної складової запровадженого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, а також з метою додержання критеріїв законності рішень згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.) та ч. 2 ст. 2 КАС України (в редакції з 15.12.2017 р.) відповідач був повинен у тексті спірного рішення з достатністю поза розумним сумнівом обґрунтувати і обраний до застосування вид дисциплінарного стягнення, і ступінь тяжкості скоєного дисциплінарного проступку, і заподіяну внаслідок проступку шкоду, і попередню поведінку особи, і ставлення особи до виконання службових обов'язків, і рівень кваліфікації особи.

Проте, у спірних правовідносинах відповідач згаданого обов'язку не виконав, у зв'язку з чим рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, на думку суду, набуло нездоланних дефектів змісту.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Частиною 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

З приписів наведених норм закону витікає, що формально дотримання Присяги є частиною службової дисципліни працівника поліції, але суть самої Присяги зумовлює можливість кваліфікації як її порушення не будь-якого дисциплінарного проступку, а лише діяння такого характеру, вчинення якого є несумісним з вірністю народу України, дотриманням висхідних засад Конституції України та забезпеченням основоположних прав і свобод людини.

Діяння позивача з недотримання вимог Правил дорожнього руху (невиконання умов дорожнього знаку 3.2.1 «В'їзд заборонено») з урахуванням встановлених судом обставин спірних правовідносин (не доведення події керування транспортним засобом у стані сп'яніння та спростування у судовому порядку події відмови від проходження огляду на стан сп'яніння) повністю відповідає порушенню службової дисципліни, але не може бути кваліфіковано саме як порушення Присяги поліцейського.

Оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що владний суб'єкт не довів поза розумним сумнівом відповідності рівня тяжкості скоєного працівником поліції проступку рівню тяжкості обраної міри дисциплінарного покарання.

Відсутність належних та допустимих доказів урахування владним суб'єктом у спірних правовідносинах обов'язкових критеріїв за ст. 14 Дисциплінарного статуту (тяжкість проступку, обставини скоєння проступку, спричинена проступком шкода, попередня поведінка особи, визнання особою своєї вини, ставлення особи до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації) не залишає суду іншого варіанту дій, окрім як скасування спірного дисциплінарного стягнення з причини очевидної та явної необґрунтованості.

Вказані обставини зумовлюють виникнення потреби у застосуванні ч. 2 ст. 9 КАС України та скасуванні рішення владного суб'єкта про реалізацію накладеного спірного дисциплінарного стягнення, тобто скасування наказу від 26.12.2017 р. №729 о/с.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України при виданні наказу про дисциплінарне покарання та наказу про звільнення зі служби.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною скасування спірного рішення владного суб'єкта.

Однак, вимога про поновлення позивача на службі в спеціальному званні майора поліції задоволенню не підлягає, позаяк матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів позбавлення працівника поліції спеціального звання.

Також не підлягає задоволенню і вимога запровадження заборони на атестацію і стажування, позаяк за загальним правилом втрата юридичної сили рішенням владного суб'єкта про припинення проходження публічної служби тягне за собою відновлення дії останнього у часі рішення владного суб'єкта про призначення працівника на посаду, а відтак, і безумовне поновлення правовідносин з проходження служби без прийняття будь-якого іншого рішення як судом, так і владним суб'єктом - суб'єктом призначення на посаду.

Механізм виконання владним суб'єктом рішення суду про скасування наказу про звільнення зі служби не може бути обтяжений додатковими процедурами атестації чи стажування.

Разом з тим, у цілях ефективного поновлення порушеного права позивача суд не вбачає підстав для зміни сталої практики правозастосування і тому приймає окреме рішення про поновлення працівника на тій посаді, звідки він був звільнений за спірним рішенням владного суб'єкта.

У спірних правовідносинах позивач був звільнений зі служби - 26.12.2017 р. Цей день згідно з ч. 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» є останнім днем служби і робота працівника у цей день була оплачена у повному розмірі. Таким чином, працівник підлягає поновленню на службі з календарного дня, наступного за днем звільнення, що дозволить забезпечити безперервну плинність часу проходження публічної служби.

За відсутності чіткого визначення в тексті закону під вимушеним прогулом суд вважає за необхідне розуміти проміжок часу, протягом якого працівник був позбавлений можливості виконувати роботу за посадою внаслідок припинення публічної служби за спірним рішенням суб'єкта владних повноважень, тобто час з наступного (включно) за звільненням дня до дня постановлення судового рішення.

Компенсація втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за своєю суттю має абстрактний характер, позаяк оплаті підлягає невиконана працівником робота.

З цих міркувань та з урахуванням приписів ч. 3 ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію» (де указано, що для поліцейських установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем) суд вважає за необхідне взяти до розрахунку виключно робочі дні, котрі припадають на час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

З поданої ГУ НП області довідки про грошове забезпечення позивача вбачається, що за листопад 2017 р. (перший у зворотному відліку місяць від місяця звільнення зі служби) поліцейському було нараховано 10.342,35 грн. за 31 робочий день, а за жовтень 2017 р. (перший у зворотному відліку місяць від місяця звільнення зі служби) поліцейському було нараховано 10342,35 грн. за 30 робочих днів.

Таким чином, за відомостями владного суб'єкта середньоденний заробіток позивача складає (10342,35 грн.+10342,35 грн.)/(31+30) = 339,10 грн.

Проте, з огляду на приписи ч. 3 ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію» на жовтень 2017р. припадало не 31, а всього 21 робочий день, а на листопад 2017 р. припадало не 30 робочих днів, а всього 22 робочих дня.

Отже, правильним розміром середньоденного заробітку позивача за два місяці перед місяцем звільнення є (10342,35 грн.+10342,35грн.)/(21+22) = 481,04 грн.

Наказ про застосування дисциплінарного стягнення був реалізований наказом 26.12.2017 р., коли і відбулось припинення служби.

26.12.2017 р. є останнім днем служби, який підлягав оплаті згідно з ч. 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відтак, першим робочим днем часу вимушеного прогулу є наступний за звільненням день, тобто 27.12.2017 р.

Справа вирішена по суті 30.01.2017 р.

На період часу з 27.01.2017 р. по 30.01.2018 р. (включаючи перший та останній день цього проміжку) припадає 2 робочих дня грудня 2017 р. (28.12.2017 р., 29.01.2017 р.) та 20 робочих днів січня 2018р. (02.01.2018 р.-05.01.2018 р., 09.01.2018 р.-12.01.2018 р., 15.01.2018 р.-19.01.2018 р., 22.01.2018 р.-26.01.2018 р., 29.01.2018 р., 30.01.2018 р.), а всього 22 робочих дня.

Розмір оплати праці за цей час з розрахунку середньоденного заробітку позивача складає 481,04 грн.*22 = 10582,88 грн.

Ця сума підлягає виплаті на користь позивача з попереднім утриманням всіх податків (зборів, обов'язкових платежів).

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №1345 від 23.12.2017 р.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №729 о/с від 26.12.2017р.

Поновити ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1; ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на посаді начальника відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 27.12.2017 р.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (місцезнаходження - 61002, Харківська область, місто Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.№5; ідентифікаційний код - 40108599) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1; ідентифікаційний код - НОМЕР_1) середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу у розмірі 10582,88 грн. з попереднім утриманням всіх податків (зборів, обов'язкових платежів).

Рішення суду в частині поновлення на посаді та в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах оплати праці за місяць (10342,35 грн.) допустити до негайного виконання.

В решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 31 січня 2018 року.

Суддя Сліденко А.В.