Справа № 826/7399/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2018 року № 826/7399/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2017 № та №,
за участі:

представника позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 10.04.2017 за реєстр. № 374),

представника позивача - ОСОБА_3 (довіреність від 25.04.2017 за реєстр. № 772),

представник відповідача - Белзецької Т.Л. (довіреність від 20.12.2017 № 401/26-15-10-03-17),

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2017 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача наявні всі документи, що підтверджують наявність в неї статусу суб'єкта господарювання громадського харчування (закладу ресторанного господарства), з огляду на що в неї наявні правові підстави для продажу алкогольних напоїв на розлив. Також позивач посилалась на те, що на момент перевірки в неї були наявні всі документи, які підтверджують, що продукція, а саме, пляшка коньяку Ординарний 3*, Ужгород, місткістю 0,5л., міцністю 40%, виробник ОП "Ужгородський коньячний завод" мала відповідно до вимог чинного законодавства маркування акцизного податку, а відсутність акцизної марки на пляшці зумовлена тим, що вказану пляшку було відкрито.

Також позивач посилається на те, що їй не було пред'явлено чи направлено направлення на проведення перевірки.

Представники позивача у судовому засіданні 25.01.2018 підтримали позовні вимоги.

У судовому засіданні 25.01.2018 представник відповідача заперечила проти позовних вимог. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що податкові повідомлення - рішення від 13.04.2017 № та №000724001 були прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

24.02.2017 на підставі наказу від 16.02.2017 № 1128 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведена фактична перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання вимог встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами магазина - кафетерію, що розташований за адресою м. Київ, пр-т Московський, 10Б та належить суб'єкту господарювання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено акт від 24.02.2017 № 26/58/40/НОМЕР_1, в якому зазначено, що перевіркою встановлено, що факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв описаних у додатку № 1 до акту перевірки, а саме, коньяк Ординарний 3*, Ужгород, місткістю 0,5л., міцністю 40%, виробник ОП "Ужгородський коньячний завод", вартістю 250,00 грн. за пляшку, чим порушено статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та факт реалізації пива "Радомишль" на розлив для споживання на місці місткістю 0,33 л., що підтверджується фіскальним чеком від 24.02.2017 № 10326, при цьому до перевірки не надано документів щодо узгодження статусу підприємства громадського харчування, чим порушено вимоги статті 153 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

31.03.2017 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 були подані заперечення на зазначений акт, за результатами розгляду яких Головне управління ДФС у м. Києві листом від 12.04.2017 № 2653/к/26-15-40-01-24 повідомило про те, що висновки акту є правомірними.

13.04.2017 на підстав акту від 24.02.2017 № 26/58/40/НОМЕР_1 прийняті податкові повідомлення - рішення №, яким на підставі абзацу 6 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 17000,00 грн. та №, яким на підставі абзацу 9 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 6800,00 грн.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями від 13.04.2017 № та № звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду частково були порушені з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 75.1 та підпунктом 75.1.3 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав визначених вказаним пунктом.

Відповідно до пунктів 80.4 та 80.5 статті 80 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція. Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Позивач в позовній заяві, як на обставину, яка зумовлює протиправність оскаржуваних рішень посилається на те, що їй не було пред'явлено чи надіслано перед початком проведення фактичної перевірки направлення на її проведення.

Факт отримання копії наказу від 16.02.2017 № 1128 позивачем не заперечуються.

Таким чином, враховуючи те, що позивачу було вручено копію наказу від 16.02.2017 № 1128, а також те, що до пред'явлення їй направлень на проведення перевірки відповідно до положень пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, вона мала права не допускати службових осіб відповідача до проведення перевірки, суд вважає посилання на наявність факту того, що їй не було пред'явлено направлення на проведення перевірки, як на підтвердження протиправності оскаржуваних рішень необґрунтованими.

Відповідно до абзацу 13 статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Частиною тринадцятою статті 15 вказаного Закону встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно із частиною шостою статті 153 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Пунктом 2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Пунктом 3 вказаних Правил встановлено, що ці правила поширюються на всіх суб'єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до пункту 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до пункту 1.4 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції в Україні від 24.07.2002 №219, суб'єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб'єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Згідно з пунктом 1.6 вказаних Правил суб'єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції. Вимоги, що пред'являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України. Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці може здійснюватись тільки спеціальними суб'єктами господарювання, зокрема суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, а також підприємствам з універсальним асортиментом товарів. Відкриття вказаних суб'єктів господарювання (закладу (підприємства) ресторанного господарства) узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Під час проведення перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними та/або тютюновими виробами, контролюючим органом встановлено порушення позивачем статті 153 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме встановлено факт реалізації пива "Радомишль" на розлив для споживання на місці місткістю 0,33 л., що підтверджується фіскальним чеком від 24.02.2017 № 10326, при цьому до перевірки не було надано документів щодо узгодження статусу підприємства громадського харчування.

Позивачем факт реалізації пива "Радомишль" на розлив для споживання на місці місткістю 0,33 л. не заперечується. Водночас вона посилається на те, що оскільки нею було отримано ліцензію від 30.01.2017 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АЖ № 076796, її основним видом діяльності за КВЕД є "56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування" та наявний висновок державної санітарно - епідеміологічної експертизи від 19.03.2011 № 06.3/208В.

Дослідивши вказані документи суд дійшов висновку про те, що вони не можуть засвідчувати факт наявності у позивача прав та здійснення реалізації алкогольних напоїв на розлив, оскільки висновок експертизи виданий в 2011 році не позивачу, а іншій особі та засвідчує лише можливість використання приміщення за вказаною адресою як об'єкта громадського харчування, а визначення у позивача основного виду діяльності за КВЕД "56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування" та наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями лише право за умови отримання статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, а також підприємствам з універсальним асортиментом товарів

Інших документів на підтвердження факту того, що вона має статус суб'єкта господарювання громадського харчування чи підприємствам з універсальним асортиментом товарів, що дало б право здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, позивачем суду надано не було, як і не було зазначено про наявність відповідних документів. Також не було надано і будь-яких документів, які б свідчили про звернення позивача до уповноважених органів з метою отримання такого статусу.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про допущення позивачем порушення частини шостої статті 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Частиною першою статті 17 вказаного Закону України встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 9 частини другої статті 17 вказаного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 153 цього Закону - 6800 гривень.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення - рішення від 13.04.2017 № НОМЕР_2.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. У разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Згідно з пунктом 15 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 зберігання та реалізація алкогольних напоїв, крім алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць, вироблених в Україні, дозволяється тільки за наявності марки акцизного податку на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством.

Відповідно до акту від 24.02.2017 № 26/58/40/НОМЕР_1 під час проведення фактичної перевірки було встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних коньяку Ординарний 3*, Ужгород, місткістю 0,5л., міцністю 40%, виробник ОП "Ужгородський коньячний завод" чим порушено статтю 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

В матеріалах справи наявні фотографії вказаної пляшки коньяку Ординарний 3*, Ужгород, мілкістю 0,5л., з яких вбачається, що кришка пляшки пошкоджена внаслідок її відкриття та з пляшки відлито певну частину наявної в ній рідини. Також з зазначених фотографій судом встановлено що на пляшці наявні залишки акцизної марки якої її було марковано. При цьому позивачем надано суду фотографію відірваної з пляшки марки акцизного податку та сертифікату відповідності, видаткової накладної на відповідний коньяк.

Таким чином, відповідно до наданих позивачем суду документів вбачається, що факт відсутності на пляшці коньяку Ординарний 3*, Ужгород, міскістю 0,5л. зумовлюється тим, що відповідну пляшку було відкрито. При цьому під час перевірки податковим органом не було встановлено з якою метою було відкрито вказану пляшку та чи буде в подальшому здійснюватись реалізація наявного в ній алкогольного напою.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про необґрунтованість висновку відповідача щодо допущення позивачем порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та наявність підстав для скасування податкового повідомлення - рішення від 13.04.2017 №.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (04073, АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2017 № та № - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 13.04.2017 №.

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (04073, АДРЕСА_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 320,00 грн. (триста двадцять грн. 00 коп.).

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Оригінал квитанції від 08.06.2017 на суму 640,00 грн., зберігається у матеріалах справи та поверненню не підлягає.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.П. Огурцов

Повний текст рішення складено 31.01.2018