Справа № 813/4977/17
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року справа № 813/4977/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві та зобов'язання вчинити певні дії.

Обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій містяться вимоги:

- визнати неправомірними дії Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві щодо неналежного та несвоєчасного розгляду запиту ОСОБА_1 від 25.09.2017 року;

- зобов'язати Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 25.09.2017 року та надати запитувану інформацію.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 25 вересня 2017 року звернувся із інформаційним запитом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві. Даний запит зареєстрований за вхідним номером 3-89 від 25.09.2017 року. В запиті позивач просив надати копії матеріалів перевірки що була здійснена за його скаргою. Листом від 02.10.2017 року, за вих. №06.3/12958 позивачеві надана відмова в отриманні запитуваних документів. Позивач вважає таку відмову неправомірною, а розгляд запиту несвоєчасним.

Відповідач у поданому відзиві проти позовних вимог заперечив повністю з тих підстав, що в своєму інформаційному запиті позивач просить надати копії всіх матеріалів щодо притягнення ТОВ «Біф Прайм» до адміністративної відповідальності (постанову, протокол тощо), проте до адміністративної відповідальності притягнено керуючого закладом ресторанного господарства ТОВ «Біф Прайм», а не юридичну особу ТОВ «Біф Прайм». Протокол та постанова складені відносно громадянина, а не суб'єкта господарювання - ТОВ «Біф Прайм». Зазначає, що протокол та постанова про адміністративне правопорушення містять конфіденційну інформацію відносно керуючого закладом ресторанного господарства ТОВ «Біф Прайм». Вказує, що відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Наказу Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 12.07.2017 № 24-АГ «Про організацію роботи з питань виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації в Головному управлінні Держпродспоживслужби в місті Києві» затверджено Перелік відомостей, що містять службову та конфіденційну інформацію в Головному управлінні Держпродспоживслужби в місті Києві, до них зокрема відносяться: матеріали проведених Головним управлінням перевірок суб'єктів господарювання; листи, довідки, висновки та інші документи, в тому числі внутрішньовідомчі, розголошення яких може завдати істотної шкоди інтересам національної безпеки, територіальній цілісності або громадському порядку, здоров'ю населення, репутації та правам інших осіб, призвести до розголошення конфіденційної інформації. Оскільки лист від 02.10.2017 за № 06.3/12958 поміщено в поштову скриньку 02.10.2017, про що свідчить Реєстр відправлених листів Відділу розгляду звернень громадян та доступу до публічної інформації, порушень термінів розгляду запиту відповідачем не допущено.

Просить у задоволенні позову відмовити повність.

Суд на підставі заяв по суті справи, якими згідно ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив, та поданих сторонами доказів

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 25 вересня 2017 року звернувся із інформаційним запитом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якому просив надати йому копії матеріалів перевірки, що була здійснена за його скаргою.

Листом від 02.10.2017 року за вих. №06.3/12958 позивачеві надана відмова в отриманні запитуваних документів, мотивована тим, що відповідно до Наказу Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 12.07.2017 № 24-АГ «Про організацію роботи з питань виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» у Головному управлінні затверджений перелік відомостей, що містять службову та конфіденційну інформацію, в якому зазначені матеріали проведених Головним управлінням перевірок у суб'єктів господарювання.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Суд згідно ч.4 ст. 9 КАС України вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою, другою статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 302 Цивільного кодексу України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Згідно статей 5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію охороняється законом.

Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь згідно ч.2 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

У пункті 9.3 Постанови Пленуму ВАСУ №10 від 29.09.2016 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації", зазначено, що за приписами статті 6 Закону № 2939-VI обмеженню в доступі підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про безпідставну відмову відповідача про надання запитуваної позивачем у інформаційному запиті від 25.09.2017 року інформації, оскільки запитувані документи можуть бути надані з ретушуванням вилучених відомостей, доступ до яких обмежено відповідно до закону.

Суд також вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивач у запиті просив надати копії всіх матеріалів щодо притягнення ТОВ Біф Прайм» до адміністративної відповідальності (а такі складено відносно громадянина, а не суб'єкта господарювання - ТОВ «Біф Прайм»), оскільки відмова у наданні запитуваних документів не ґрунтувалася на таких підставах.

У відповіді на запит позивача відповідач не вказує, що відмовляє у задоволенні інформаційного запиту з тих підстав, що позивачем не вірно вказані запитувані документи.

Суть інформаційного запиту відповідач зрозумів, оскільки у відповіді на запит зазначено: «Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві (далі - Головне управління) щодо розгляду Вашого інформаційного запиту в частині надання копій матеріалів щодо притягнення до адміністративної відповідальності згідно з статтею 155 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення керуючого закладом ресторанного господарства ТОВ «Біф Прайм» (вул.. Б. Хмельницького, 29/2, м. Київ), повідомляє наступне.».

У пункті 9.5 Постанови Пленуму ВАСУ №10 від 29.09.2016 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" зазначено, що відповідно до частини першої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. При вирішенні питання, в який момент часу цей обов'язок вважається виконаним у разі пересилання відповіді на запит поштою, суди повинні за аналогією застосовувати положення частини дев'ятої статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за яким під таким моментом мається на увазі здача документа на пошту; реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку. Якщо відповідь на запит здається на пошту разом з іншою кореспонденцією того ж виду та категорії, належним і допустимим доказом відправлення такого запиту є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв'язку про його прийняття (пункт 66 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270).

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано копію реєстру відправлених листів від 02.10.17 року, однак жодної відмітки пошти про подання вказаних у реєстрі листів у відділення поштового зв'язку вказаний реєстр не містить. Водночас, на долученій до позовної заяви позивачем копії конверта міститься відбиток штемпеля поштового відділення міста Києва « 05.10.17», що свідчить про порушення відповідачем п'ятиденного строку встановленого для надання відповіді на запит на інформацію.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведені приписи нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що відповідачем вказані норми не дотримані, відтак позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на користь позивача стягненню підлягає судовий збір в сумі 640 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1, 2, 5,19, 20, 241-246, 263 , суд -

ухвалив :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірними дії Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві щодо неналежного та несвоєчасного розгляду запиту ОСОБА_1 від 25.09.2017 року.

3. Зобов'язати Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 25.09.2017 року та надати запитувану інформацію.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (м. Київ, вул. Волинська, 12, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Рішення складене у повному обсязі 29.01.2018р.

Суддя Коморний О.І.