Справа № 466/9840/17
Суддя: Єзерський Р. Б.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9840/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Львові в особі інспектора батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_5 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

установив:

12.12.2017 ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові в особі інспектора батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_5 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що постановою серія БР № 529967 від 10.11.2017 року в справі про адміністративне правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Вважає зазначену постанову про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки прийнята не лише з порушенням процесуальних норм законодавства України про адміністративні правопорушення, але й без належних на те правових підстав.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що постановою інспектора взводу ОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_5 від 10.11.2017 у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 529967 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Дану постанову він отримав лише 05.12.2017 року, з неї вбачається, що він керуючи транспортним засобом BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1, 10.11.2017 року o 11 год. 28 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 491км+900м на ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху в кожному напряму, перетнув суцільну лінію дороги горизонтальної розмітки 1.1 та виїхав на смугу зустрічного руху чим порушив п. 11.3 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак це не відповідає дійсності та спростовується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які було складено 10.11.2017 року на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак не долучено працівниками поліції до матеріалів справи.

Позивач вважає, що при розгляді справи посадова особа Управління патрульної поліції не з'ясувала всіх обставин справи, не встановила чи наявний факт вчинення адміністративного правопорушення, неправильно застосувала законодавство у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, просить постанову скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у місті Львові та інспектор взводу ОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення. Враховуючи вимоги ч. 3 п. 2 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії постанови серії БР № 529967 від 10.11.2017 року, складеної інспектором взводу ОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_3 10.11.2017 року o 11 год. 28 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 491км+900м на ділянці дороги яка має по одній смузі для руху в кожному напряму перетнув суцільну лінію дороги горизонтальної розмітки 1.1 та виїхав на смугу зустрічного руху чим порушив п. 11.3 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_3 даною постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 425 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього

руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як встановлено в судовому засіданні, складанню оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення передувало обвинувачення позивача зі сторони інспектора ОСОБА_5 у скоєнні даного правопорушення, повідомлення про те, що розгляд справи відбувся, а письмові клопотання позивача, зокрема, про відкладання розгляду справи і залучення захисника, долучення письмових пояснення ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були розглянуті з врахуванням такого права правопорушника передбаченого ст. 268 КАС України.

Дана обставина дає суду підстави зробити висновок про те, що процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст. 280 КУпАП не з'ясовувалися, права особи - правопорушника передбачені ст. 268 КУпАП щодо отримання ним правової допомоги дотримані не були.

Крім того, відповідно до положень ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5- рп/2015 словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Таким чином суд вважає, що розгляд справи інспектором ОСОБА_5 носив формальний характер, переконання про винність позивача у скоєнні даного правопорушення була висловлена співробітником Управління патрульної поліції на авто дорозі Київ-Чоп М-06 491км+900м., наперед.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП)

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити частково, оскільки через процесуальні порушення допущені при розгляді справи, тобто неналежну процесуальну форму дій інспектора поліції ОСОБА_5, суд позбавлений можливості висловитися про відсутність або наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3, а встановлення таких обставин виходить за межі предмету дослідження судом в конкретній справі.

За такого, дії інспектора взводу ОДЦЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_5 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП слід визнати протиправними та скасувати постанову серії БР № 529967 від 10.11.2017 року якою на ОСОБА_3 накладено стягнення - штраф в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині закриття провадження у справі через те, що суд не наділений такими повноваженнями з огляду на норми КУпАП.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 264-2 КАСУ, ст. 122 ч. 1, 268 КУпАП, суд,-

постановив:

позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії інспектора взводу ОДЦЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_5 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та скасувати постанову серії БР № 529967 від 10.11.2017 року, якою на ОСОБА_3 накладено стягнення - штраф в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів до апеляційного адміністративного суду Львівської області.

Суддя Р. Б. Єзерський