Справа № 810/29/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 січня 2018 року м. Київ 810/29/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Головного управління ДФС у Київській області до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Київській області з позовом до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна.

У зв'язку з невідповідністю поданої позовної заяви вимогам законодавства, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2017 позовна заява залишена без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

19 січня 2018 року на виконання вимог зазначеної ухвали суду через канцелярію Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, з приводу якої суд зазначає наступне.

Так, залишаючи позовну заяву без руху, суд зауважив, що позов, зокрема, не містить посилань на закон, який надає Головному управлінню ДФС у Київській області право звертатись з позовами, направленими на захист майнових прав приватних осіб, або ж пояснень, на виконання яких повноважень Головне управління ДФС у Київській області звернулось з даним позовом до суду.

Усуваючи недоліки у вказаній частині позивач надав пояснення, у яких зазначив, що у зв'язку з внесенням Законом України від 21.12.2016 №1797-VIII змін до Податкового кодексу України, функції з ведення претензійно-позовної роботи передані до головних управлінь ДФС.

Суд зазначає, що наведені пояснення позивача не стосуються встановлених в ухвалі суду від 09.01.2017 недоліків та не усувають їх.

Суд звертає увагу позивача, що предметом позову є арешт, накладений Вишгородським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, на майно, що належить ВАТ «Укренергобудмеханізація», а саме, автокран КС-4561, автомобіль КРАЗ 6510.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Обставин, які б свідчили, що майно, з приводу якого подано позов до суду, належить Головному управлінню ДФС у Київській області, позовна заява та додані до неї матеріали не містять.

Натомість у позовній заяві містяться доводи, що майно, яке належить ВАТ «Укренергобудмеханізація», підлягає звільненню з під арешту у зв'язку з перебуванням такого майна у податковій заставі.

Разом з цим, як зазначає позивач у позовній заяві, майно, з приводу якого поданий позов до суду, було реалізоване контролюючим органом через відкриті аукціонні торги під час здійснення заходів стягнення податкового боргу ВАТ «Укренергобудмеханізація». При цьому, кошти від реалізованого майна були спрямовані контролюючим органом у рахунок погашення податкового боргу ВАТ «Укренергобудмеханізація».

Суд звертає увагу позивача, що виходячи з імперативних вимог пункту 93.4 статті 93 Податкового кодексу України, у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Наведені обставини дають підстави стверджувати, що у спірних правовідносинах право податкової застави контролюючого органу на майно ВАТ «Укренергобудмеханізація» припинилось.

Крім того, зміст позовної заяви дає підстави стверджувати, що право власності на вказане майно перейшло до переможця відкритих аукціонних торгів, у межах яких контролюючим органом здійснювалась реалізація майна ВАТ «Укренергобудмеханізація».

Тобто, з позовної заяви слідує, що у спірних правовідносинах Головне управління ДФС у Київській області не є власником майна, з приводу якого поданий позов, та не реалізує функцій, пов'язаних з погашення податкового боргу платників податків.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень може звернутись з позовом до адміністративного суду для вирішення публічно-правового спору виключно у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

У даному випадку з позовної заяви та пояснень, що надані позивачем, неможливо встановити, які публічно-владні управлінські функції здійснює Головне управління ДФС у Київській області у межах спірних правовідносин, яким нормативно-правовим актом передбачено право Головного управління ДФС у Київській області звертатись до суду з позовами про звільнення з під арешту майна, що належить приватним особам.

Суд також звертає увагу на інші недоліки, на які було вказано в ухвалі від 09.01.2017, проте які не були усунуті позивачем.

Так, відповідно до пунктів 4 та 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд зазначає, що у позовній заяві позивач просить зняти арешт з майна, яке належить ВАТ «Укренергобудмеханізація».

Разом з цим, позовна заява не дозволяє з'ясувати підставу позову, позаяк позивач не навів будь-якого правового обґрунтування заявлених позовних вимог. Зокрема, позовна заява не містить посилань на конкретні норми закону, якими врегульований порядок та підстави накладення і зняття арешту з майна. Не зазначено у позовній заяві й конкретної обставини, яку позивач вважає такою, що дає підстави для зняття арешту з майна, щодо якого поданий позов. Позов не містить посилань на конкретні виконавчі провадження, у межах яких накладений арешт, що є предметом позову.

Натомість обґрунтування позову зводиться до посилань на положення статті 90 Податкового кодексу України, якою встановлений пріоритет податкової застави над іншими обтяженнями, та статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якою встановлений пріоритет зареєстрованого обтяження над не зареєстрованими.

Проте суд зазначає, що, у даному випадку, контролюючий орган вже реалізував свій пріоритет, звернувши стягнення на майно ВАТ «Укренергобудмеханізація», реалізувавши його на відкритих аукціонних торгах.

Тобто, даний позов не стосується правовідносин, що виникають у зв'язку з неможливістю вчинення контролюючим органом дій, пов'язаних з погашенням податкового боргу замість платника податку податкового боргу, внаслідок існування спірного арешту.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Беручи до уваги, що надані позивачем пояснення та докази на виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2017 не дозволяють вирішити питання про відкриття провадження з огляду на їх неповноту, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху повторно.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом трьох днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання до суду :

- уточненої позовної заяви із викладом (1) обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимог, зокрема, посилань на конкретні норми чинного законодавства, що регулюють порядок накладення і зняття арешту з майна; (2) посилань на обставини та юридичні факти, з якими позивач пов'язує можливість зняття арешту з майна із зазначенням відповідного правового обґрунтування; (3) пояснень щодо того, які саме публічно-владні управлінські функції реалізує Головне управління ДФС у Київській області у межах спірних правовідносин; (4) яким нормативно-правовим актом передбачено право Головного управління ДФС у Київській області звертатись до суду з позовами про зняття арешту з майна, що належить приватним особам.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Головного управління ДФС у Київській області до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна, - залишити без руху.

2. Позивачеві у триденний строк з дня одержання ухвали усунути наведені у ній недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.