Справа № 524/9852/17
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/9852/17
Провадження №2-а/524/173/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., за участі позивача ОСОБА_1, відповідача інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП ОСОБА_2, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришка ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришка ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначав, що 14 грудня 2017 року постановою відповідача його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України за порушення п. 11.13 ПДР та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., а саме за те, що він нібито 14 грудня 2017 року о 14 год.10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух по тротуару по бульвару Лесі Українки у м. Кременчук біля буд. № 10.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною, оскільки вона була ухвалена відповідачем з порушенням норм права, суперечить вимогам закону, та не відображає дійсних обставин справи, у тому числі з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того, посилався на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач просив визнати дії відповідача незаконними щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити, не заперечуючи, при цьому, факт здійснення руху по тротуару по бульвару Лесі Українки у м. Кременчук біля буд. № 10.

Відповідач - інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП ОСОБА_2 з позовом не погодився, пояснивши, що позивач дійсно вчинив проступок.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис події проступку та розгляду справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 згаданого Кодексу України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Судом достовірно встановлено, що постановою відповідача - інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришка ОСОБА_3 від 14 грудня 2017 року серія БР № 659700 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України за порушення п. 11.13 ПДР та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., а саме за те, що він 14 грудня 2017 року о 14 год.10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух по тротуару по бульвару Лесі Українки у м. Кременчук біля буд. № 10.

Дана постанова була ухвалена відповідачем у відповідності до , за висновком суду вимог ст.ст. 33 35, 222, 268, 276, 280, 283-285 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР , ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 11.13 ПДР України (в редакції станом на 14 грудня 2017 року) забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Згідно з поясненнями позивача, які були викладені у позовній заяві, а також наданих у судовому засіданні, останній не заперечує про факт допущення ним порушення п. 11.13 ПДР України, але із зазначенням застосування необхідності у такому, оскільки вважає, що здійснював обслуговування поштового відділення №10, зокрема, керуючи службовим транспортом забезпечував доставку поштових відправлень (листів, посилок, бандеролей) належних ТОВ «Псьол ЛТД», з яким перебуває в трудових відносинах, разом із відповідальним працівником підприємства.

Закон України «Про автомобільний транспорт», Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 за № 363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 за № 128/2568, визначають ТТН обов'язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 11.1 Правил ТТН та дорожні листи є основними документами на перевезення вантажів, ТТН це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їхнього переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи (пункт 1 Правил).

Як випливає зі змісту статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ТТН необхідно оформляти, навіть, при перевезеннях вантажів для власних потреб (тобто, своїм транспортом, а не за договором з транспортною організацією). ТТН це один з документів, які повинні завжди бути у водія автомобіля при перевезенні вантажу.

До адміністративної позовної заяви та у судовому засіданні копію товарно-транспортної накладної, доказів про відправлення поштової кореспонденції (листів, посилок, бандеролей) належних ТОВ «Псьол ЛТД», а також доказів на підтвердження обслуговування поштового відділення №10 міста Кременчук, в дату та час вказаний в оскаржуваній постанові, позивач не додав та не надав, як і не предявляв інспектору патрульної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пояснення позивача, які були викладені в адміністративній позовній заяві та надані в судовому засіданні, не відповідають дійсним обставинам, які мали місце 14 грудня 2017 року близько 14 год. 10 хв. у м. Кременчуці по проспекту Лесі Українки біля буд. № 10, та не були підтверджені належними та допустимими доказами по справі, спростовуються поясненнями відповідача, а також оглянутим у судовому засіданні відеозаписом події зафіксованої на нагрудну відеокамеру поліцейського.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

14 грудня 2017 року під час патрулювання співробітниками УПП у м. Кременчук, зокрема відповідачем, по проспекту Лесі Українки в м. Кременчуці було виявлено порушення вимог п. 11.13 ПДР України, а саме позивач як водій, котрий керував автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух по тротуару по бульвару Лесі Українки у м. Кременчук біля буд. № 10 з метою висадки пасажира біля поштового відділення №10.

Прийняття норми, а саме п. 11.13 ПДР України, було здійснено для забезпечення безпеки руху пішоходів по тротуарах і пішохідних доріжках, з одночасною забороною руху по ним транспортних засобів. Для виконання дорожніх робіт або обслуговування торгівельних та інших підприємств, за відсутності інших підїздів до них, виникає необхідність у такому русі. Будь-який рух транспортних засобів по тротуарах повинен виконуватися за умови надання переваги пішоходам, для них не повинні створюватися ніякі перешкоди або небезпека під час руху.

Автомобіль, яким позивач керував та здійснив рух по тротуару, є звичайним пасажирським автомобілем, яке належить ТОВ «Псьол ЛТД», не належить до УДППЗ «Укрпошта» та не має розпізнавальних позначень УДППЗ «Укрпошта», у тому числі для здійснення обслуговування поштового відділення № 10 у м. Кременчук.

Нагрудною відеокамерою патрульного зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення.

На місці зупинки водія було повідомлено про порушення ним п. 11.13 ПДР України, розяснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, строки та порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок оплати адміністративного штрафу. Розяснено ст. 63 Конституції України. Запропоновано надати письмові пояснення, клопотання, докази.

Водій на місці розгляду справи, не заперечував, що автомобіль можливо було залишити на проїжджій частині по проспекту Лесі Українки, в районі буд. № 10 в м. Кременчуці.

Відповідачем було прийнято до уваги порушення позивачем ПДР України, пояснення позивача та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пояснення позивача, які викладені в адміністративній позовній заяві та наданих у судовому засіданні, суд оцінює критично та вважає намаганням позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки не відповідають дійсності.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на недотримання інспектором патрульної поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення, з огляду на наступне.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

При цьому, у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, КУпАП, ухвалюється на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, на чому наполягає позивач в адміністративному позові.

Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13 січня 2017 року по справі №552/4635/16-а та в ухвалі від 28 грудня 2016 року по справі №750/8192/16-а.

Таким чином, постанову про адміністративне правопорушення серія БР № 659700 від 14 грудня 2017 року ухвалено правомірно на місці вчинення самого правопорушення в розумінні місця її ухвалення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серія БР № 659700 від 14 грудня 2017 року містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

У постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки адміністративне правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі, а постанова ухвалена саме про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Отже постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відповідності до вимог ст.283 КУпАП із відображенням всіх необхідних відомостей.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За встановлених і наведених судом обставин, відповідач -інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП ОСОБА_4 не допустив порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, а також застосував стягнення в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, а постанову відповідача від 14 грудня 2017 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 287 - 289 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришка ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришка ОСОБА_3 від 14 грудня 2017 року серія БР № 659700 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП зі стягненням штрафу в розмірі 255 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: