Справа № 810/1/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 січня 2018 року № 810/1/18

Суддя Київського адміністративного суду Панченко Н. Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України; треті особи: Адміністрація Державної Прикордонної служби України, Військово-медичне управління Служби безпеки України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України, треті особи: Адміністрація Державної Прикордонної служби України, військово-медичне управління Служби безпеки України, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Центральної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України щодо відмови у розгляді заяви про встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв), пов'язаного із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 28.07.1981 по 13.06.1983;

- зобов'язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства Оборони України прийняти до розгляду заяву щодо встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) пов'язаного із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 28.07.1981 по 13.06.1983.

У зв'язку з зверненням з даним адміністративним позовом за межами процесуальних строків, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві надати пояснення та докази на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду з адміністративним позовом, зокрема, у період з липня по грудень 2017 року.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач надав письмові пояснення, у яких зазначив, що пропустив строк звернення до суду оскільки намагався врегулювати спір у досудовому порядку та проходив лікування у закладах охорони здоров'я.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо існування поважних причин строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не погоджується з діями Центральної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України, що виразились у відмові у розгляді заяви про встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, травм, контузій) ОСОБА_1 із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 28.07.1981 по 13.06.1983.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що відмова, з якою не погоджується позивач, була оформлена листом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України від 15.12.2016 №7157.

Беручи до уваги, що позивач не надав суду будь-яких доказів, що свідчать про фактичну дату отримання листа від 15.12.2016 №7157, початок перебігу позовної давності суд обчислює з дати вказаного листа. Таким чином, останнім днем звернення до суду з даним адміністративним позовом є 15.06.2017.

У той же час, з адміністративним позовом про оскарження зазначеної відмови позивач звернувся лише 27.12.2017, що підтверджується відтиском штампу відділення поштового зв'язку на конверті, у якому надійшла позовна заява.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

З'ясовуючи, чи було позивачем пропущено строк звернення до суду з вказаних причин, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України із заявою про встановлення причинного зв'язку захворювань із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 28.07.1981 по 13.06.1983.

Розглянувши вказану заяву, Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України листом від 15.12.2016 №7156 повідомила позивача, що додані до заяви документа дають змогу встановити причинний зв'язок травм, поранень та захворювань ОСОБА_1 з виконанням обов'язків військової служби. Разом з цим, заява позивача та додані до неї матеріали були направлені для вирішення по суті до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України.

У свою чергу, Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від 22.12.2016 №33/С-8696 повідомила позивача, що встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, травм, контузій) ОСОБА_1 із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР належить до компетенції Центральної військово-лікарської комісії Служби безпеки України.

Служба безпеки України листом від 21.01.2017 №20/с-2/13/17 повідомила позивача, що питання щодо встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, травм, контузій) ОСОБА_1 із виконанням ним обов'язків військової служби є компетенцією закладів охорони здоров'я Держприкордонслужби України.

Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, позивач повторно звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою про встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, травм, контузій) із виконанням обов'язків військової служби.

Листом від 09.06.2017 №0.33-511/0/6 Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача про відсутність у неї повноважень щодо встановлення причинного зв'язку захворювань із виконанням обов'язків військової служби у осіб, які проходили військову службу в КДБ СРСР.

Крім цього, у вказаному листі позивачу було роз'яснено, що у випадку незгоди з мотивами, що стали підставою для відмови у задоволенні заяви, позивач не позбавлений права звернутись за захистом своїх прав до суду.

З матеріалів, доданих до письмових пояснень на виконання ухвали суду від 09.01.2018, судом також з'ясовано, що у період з 30.05.2017 по 09.06.2017 та у період з 23.06.2017 по 30.06.2017 позивач отримував стаціонарну медичну допомогу.

Таким чином, додані до позовної заяви матеріали свідчать, що обставини, на які позивач посилається у якості підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду існували у період з грудня 2016 року по червень 2017 року.

Натомість доказів існування обставин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду у період з липня 2017 року по листопад 2017 року, позивачем не надано.

Посилання позивача на факти звернення до Президента України та Верховної Ради України судом до уваги не беруться, позаяк Президент України та Верховна Рада України не є органами досудового урегулювання спору та не є органами, уповноваженими встановлювати наявність причинного зв'язку захворювань (поранень, травм, контузій) особи із виконанням обов'язків військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги, що позивач не навів доказів, які б свідчили про існування обставин, що об'єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та письмових пояснень, що надавались на виконання вимог ухвали суду від 09.01.2018 і доданих до них матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, зокрема, із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з наданням відповідних доказів.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України; треті особи: Адміністрація Державної Прикордонної служби України, Військово-медичне управління Служби безпеки України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві за адресою, яка зазначена у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.