Справа № 804/6225/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 р. Справа № 804/6225/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді членів колегії - суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засіданняОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування рішень відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" звернулося з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України та просить:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації:

1) №47297/40821827 від 07.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 30.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

2) №47296/40821827 від 07.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №32 від 29.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

3) №71016/40821827 від 15.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №31 від 23.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

4) №60311/40821827 від 10.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №34 від 22.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

5) №60342/40821827 від 10.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №25 від 20.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" датою їх фактичного отримання Державною фіскальною службою України, а саме:

1) податкової накладної №33 від 30.06.2017р.;

2) податкової накладної №32 від 29.06.2017р.;

3) податкової накладної №31 від 23.06.2017р.;

4) податкової накладної №34 від 22.06.2017р. - датою 15.07.2017р.

5) податкової накладної №25 від 20.06.2017р. - датою 18.07.2017р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач є платником податку на додану вартість, видами діяльності позивача є: оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього (основний); діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; неспеціалізована оптова торгівля, має укладений договір про визнання електронних документів у звязку з чим наприкінці червня 2017р. позивач склав пять податкових накладних за №25 від 20.06.2017р., №31 від 23.06.2017р., №32 від 29.06.2017р., № 33 від 30.06.2017р., № 34 від 22.06.2017р. по господарських операціях із контрагентами позивача ТОВ «МЕТИЗДОН», ПАТ «Полтавський автоагрегатний завод», ТОВ «Машинобудівний завод «Електромашстан», ТОВ «Завод Сільгоспмашин «ВІМ» та ТОВ «ВЕДА» та направив їх для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних. Проте, відповідачем було направлено на адресу позивача ОСОБА_6 №1 по вказаних податкових накладних про зупинення реєстрації таких податкових накладних та зобовязано позивача надати усі необхідні документи для підтвердження вказаних операцій. Позивачем, на виконання вимог п.201.16 ст.201 ПК України були направлені повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій по вищевказаних зупинених податкових накладних, а також копії документів, які підтверджують реальність господарських операцій та за якими повністю прослідковується ланцюг походження реалізованого товару. Проте відповідачем були прийняті вищенаведені оспорювані рішення про відмову у реєстрації наведених вище податкових накладних у ЄРПН з таких підстав, а саме: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію ПН/РК». Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та незаконними, а рішення про відмову у реєстрації ПН за своїм характером необгрунтованим як нормативно, так і документально з огляду на те, що у ОСОБА_6 № 1 зазначено критерій, який взагалі відсутній у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, а саме: …невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 7215,7302, 7306»; ДФС безпідставно не прийняті та не враховані відомості Таблиць даних платника податку № 1, №2 від 03.08.2017р., №1 від 14.08.2017р., якими також розяснено «кодова» специфіка діяльності позивача; податкові накладні не відповідають жодному із 4х умов критерію «пересорт». Окрім того, представник позивача у позові вказує і на те, що позивачем було надано пакет документів, перелік яких повністю відповідає Вичерпному переліку документів достатніх для прийняття рішення про реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.06.2017р. №567. Також представник позивача посилається і на те, що ДФС було порушено строки прийняття відповідних рішень, які за положеннями п.п.201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України складають пять робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, позивачем документи були подані у період з 20.07.2017р. по 28.07.2017р., а відповідно граничним строком прийняття таких рішень є 25.07.2017р. -03.08.2017р., разом з тим відповідачем відповідні рішення були прийняті лише 07.08.2017р. 15.08.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 18.10.2017р., надав до канцелярії суду клопотання про розгляд даної справи у порядку письмового провадження, у клопотанні зазначив, що проти позову заперечує та просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог (а.с.150, 152).

Також, 30.10.2017р. представником відповідача до канцелярії суду були подані письмові заперечення, у яких відповідач просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що п.п.201.16.3 п.201.16 ст. 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, встановлених відповідно до п.74.2 ст.74 ПК України. Представник відповідача вказує на те, що у разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що ПН/РК відповідає одній з умов, зазначених у п.п.2 цього пункту реєстрація такої ПН/РК зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 ст.201 ПК України. Платник податку у разі отримання квитанцій про зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі має право подати на розгляд комісії ДФС інформацію за встановленою формою щодо: видів економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності (КВЕД ДК 009:2010); кодів товарів згідно з УКТЗЕД, що на постійній основі постачаються (виготовляються) та/або придбаваються (отримуються) платником податку; кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016-2010), що на постійній основі постачаються (виготовляються) та/або придбаваються платником податку. Згідно документів наданих позивачем, Комісією ДФС цілком обґрунтовано прийняті оспорювані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних №33,№32, №31, №34, № 25, а тому вважає, що рішення відповідача є правомірними та обґрунтованими, прийняті виключно у межах діючого законодавства та дії Комісії не суперечать нормам законодавства. Щодо вимог позивача про зобовязання зареєструвати в ЄРПН вказані податкові накладні, представник відповідача зазначає, що реєстрація податкових накладних у ЄРПН є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу ДФС України та законодавець надав відповідному державному органу і його посадовим особам на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінських рішень, а тому вимоги позивача про зобовязання відповідача зареєструвати податкові накладні є необґрунтованими та такими вимогами позивач намагається недобросовісно скористатися належним йому правом на захист (а.с.153-155).

За приписами ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи наведене, подане представником відповідача клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні без участі його представника, строки розгляду справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами у відповідності до вимог ст.122 Кодексу адміністративного судочинства з урахуванням поданих відповідачем клопотання та письмових заперечень на позов (а.с.152-155).

У ході судового розгляду справи колегією суддів встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" зареєстроване як юридична особа 08.09.2016р. за адресою: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 44, оф. 705-А та перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією Статуту позивача, копією витягу з ЄДРПОУ від 16.06.2017р., копією відомостей з ЄДРПОУ та копією договору про визнання електронних документів №041120161 від 07.11.2016р. (а.с. 21-35).

29.06.2017р. позивачем було складено податкову накладну №32 на суму відвантаженого товару в розмірі 26 600,38 грн., у тому числі ПДВ 4 433,40 грн. (контрагент ПАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ АГРЕГАТНИЙ ЗАВОД») (а.с. 81)

Вказану податкову накладну доставлено до Державної фіскальної служби України 15.07.2017 р., документ прийнято, реєстрацію зупинено, що підтверджено ОСОБА_6 №1 (а.с. 82).

Підставами для зупинення реєстрації податкової накладної вказано про виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017р. №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 7215. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК (а.с.82).

25.07.2017р. на виконання вимог п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем до Державної фіскальної служби України було направлено повідомлення №3 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПК/РК в електронному вигляді та копії документів, що підтверджують реальність здійсненної операції купівлі-продажу, а саме: договір №78-16 від 23.11.2016р., видаткова накладна №660 від 08.06.2017р., ТТН №660 від 08.06.2017р., податкова накладна №27 від 08.06.2017р., договір к/п №К-1-10-16 від 03.10.2016р., видаткова накладна №МДос-0101 від 26.06.2017р., податкова накладна №93 від 26.06.2017р., рахунок на оплату №МДос-000073 від 26.06.2017р., платіжне доручення №505 від 28.08.2017р., договір постачання №127 від 01.10.2016р., видаткова накладна №255 від 29.06.2017р., генеральна довіреність на отримання ТМЦ №781/36 від 06.03.2017р. (а.с. 64-80).

Однак, Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 07.08.2017 р. було прийнято рішення №47296/40821827 про відмову у реєстрації податкової накладної від 29.06.2017р. №32, у звязку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 85).

30.06.2017р. позивачем було складено податкову накладну №33 на суму отриманої передоплати в розмірі 132 300,00 грн., у тому числі ПДВ 22 050,00 грн. (контрагент - ТОВ «МЕТИЗДОН») (а.с. 47).

Вказану податкову накладну доставлено до Державної фіскальної служби України 15.07.2017 р., документ прийнято, реєстрацію зупинено, що підтверджено ОСОБА_6 №1 (а.с. 48).

Підставами для зупинення реєстрації податкової накладної вказано про виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017р. №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 7302. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК та /або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу (а.с.48).

25.07.2017р. на виконання вимог п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем до Державної фіскальної служби України було направлено повідомлення №4 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПК/РК в електронному вигляді та копії документів, що підтверджують реальність здійсненної операції купівлі-продажу, а саме: договір поставки №ДП-22/116, рахунок на оплату №332 від 30.06.2017р. в сумі 132 300,00 грн. (а.с. 43, 44-45, 46).

Однак, Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 07.08.2017 р. було прийнято рішення №47297/40821827 про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.06.2017р. №33, у звязку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 60).

23.06.2017р. позивачем було складено податкову накладну №31 на суму відвантаженого товару в розмірі 20 720,00 грн., у тому числі ПДВ 3 453,33 грн. (контрагент - ТОВ «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ЕЛЕКТРОМАШСТАН») (а.с. 99).

Вказану податкову накладну доставлено до Державної фіскальної служби України 15.07.2017 р., документ прийнято, реєстрацію зупинено, що підтверджено ОСОБА_6 №1 (а.с. 101).

Підставами для зупинення реєстрації податкової накладної вказано про виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017р. №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 7306. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК (а.с.101).

20.07.2017р. на виконання вимог п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем до Державної фіскальної служби України було направлено повідомлення №2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПК/РК в електронному вигляді та копії документів, що підтверджують реальність здійсненної операції купівлі-продажу, а саме: платіжне доручення №872 від 16.06.2017р., податкова накладна №22 від 16.06.2017р., договір поставки №01/72/16 від 28.10.2017р., видаткова накладна №ДДП-0002535 від 23.06.2017р., податкова накладна №351 від 23.06.2017р., рахунок на оплату №ДДП-0003626 від 14.06.2017р., платіжне доручення №381 від 30.06.2017р., видаткова накладна №251 від 23.06.2017р., ТТН №Р251 від 23.06.2017р., довіреність на отримання ТМЦ №382 від 19.06.2017р. (а.с. 88-99).

Однак, Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 15.08.2017 р. було прийнято рішення №71016/40821827 про відмову у реєстрації податкової накладної від 23.06.2017р. №31, у звязку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 103).

22.06.2017р. позивачем було складено податкову накладну №34 на суму відвантаженого товару в розмірі 53 848,45 грн., у тому числі ПДВ 8 974,74 грн. (контрагент - ТОВ «ЗАВОД СІЛЬГОСПМАШИН «ВІМ») (а.с. 124).

Вказану податкову накладну доставлено до Державної фіскальної служби України 15.07.2017 р., документ прийнято, реєстрацію зупинено, що підтверджено ОСОБА_6 №1 (а.с. 125).

Підставами для зупинення реєстрації податкової накладної вказано про виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017р. №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 7215. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК (а.с.125).

27.07.2017р. на виконання вимог п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем до Державної фіскальної служби України було направлено повідомлення №1 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПК/РК в електронному вигляді та копії документів, що підтверджують реальність здійсненної операції купівлі-продажу, а саме: договір на переробку давальницької сировини №0094 від 03.01.2017р., видаткова накладна (у переробку) №7 від 08.06.2017р., акт надання послуг з переробки №77 від 20.06.2017р., рахунок на оплату №КМЗ-191 від 20.06.2017р., платіжне доручення №423 від 27.07.2017р., видаткова накладна №МДос-0096 від 08.06.2017р., рахунок на оплату №МДос-000071 від 08.06.2017р., платіжне доручення №491 від 23.08.2017р., видаткова накладна №МДос-0100 від 21.06.2017р., рахунок на оплату №МДос-000072 від 21.06.2017р., платіжне доручення №492 від 23.08.2017р., договір поставки №ДП-30-126 від 15.12.2016р., платіжне доручення №322 від 21.06.2017р., видаткова накладна №250 від 22.06.2017р., ТТН №Р250 від 22.06.2017р., довіреність на отримання ТМЦ №85 від 20.06.2017р. (а.с. 104-123).

Однак, Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 10.08.2017 р. було прийнято рішення №60311/40821827 про відмову у реєстрації податкової накладної від 22.06.2017р. №34, у звязку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 126).

20.06.2017р. позивачем було складено податкову накладну №25 на суму відвантаженого товару в розмірі 29 800,00 грн., у тому числі ПДВ 4 966,67 грн. (контрагент - ТОВ «ВЕДА») (а.с. 139).

Вказану податкову накладну доставлено до Державної фіскальної служби України 18.07.2017 р., документ прийнято, реєстрацію зупинено, що підтверджено ОСОБА_6 №1 (а.с. 140).

Підставами для зупинення реєстрації податкової накладної вказано про виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017р. №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 7215. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК (а.с.140).

28.07.2017р. на виконання вимог п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем до Державної фіскальної служби України було направлено повідомлення №5 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПК/РК в електронному вигляді та копії документів, що підтверджують реальність здійсненної операції купівлі-продажу, а саме: платіжне доручення №333 від 07.06.2017р., податкова накладна №22438 від 07.06.2017р., видаткова накладна №В/Н НОМЕР_1 від 08.06.2017р., видаткова накладна (у переробку) №7 від 08.06.2017р., акт надання послуг з переробки №84 від 05.07.2017р., рахунок на оплату №КМЗ-217 від 05.07.2017р., платіжне доручення №423 від 27.07.2017р., договір поставки №ДП-067-06 від 19.06.2017р., платіжне доручення №336 від 20.06.2017р., видаткова накладна №258 від 07.07.2017р., довіреність на отримання ТМЦ №139 від 20.06.2017р., платіжне доручення №36 від 20.07.2017р. (а.с. 127-138, 141-143).

Однак, Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 10.08.2017 р. прийнято рішення №60342/40821827 про відмову у реєстрації податкової накладної від 20.06.2017р. №25, у звязку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 144).

Позивач оспорює дії відповідача щодо відмови у реєстрації податкових накладних, просить скасувати вищенаведені рішення про відмову у реєстрації податкових накладних у ЄРПН посилаючись на те, що за своїм характером оспорювані рішення є необгрунтованими як нормативно, так і документально, оскільки у ОСОБА_6 №1 про зупинення реєстрації вищенаведених податкових накладних зазначено критерій, який взагалі відсутній у п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для їх зупинення; ДФС безпідставно не прийняті та не враховані відомості Таблиць даних платника податку, якими розяснюється «кодова» специфіка діяльності позивача; податкові накладні не відповідають жодному із чотирьох критеріїв «пересорт».

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому розгляді справи, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

За приписами п.74.2 статті 71 ПК України визначено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних далі ЄРПН) забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування (далі ПН/РК) критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій і завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики п.74.3 ст.74 ПК України.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010р.(далі Порядок №1246) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно до п.12 вказаного Порядку №1246 після надходження ПН/РК до ДФС в автоматизованому режимі здійснюються їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності ПН/РК затвердженому формату (стандарту); чинності цифрового електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких ПН/РК; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію ПН/РК, платником податку на момент складання та реєстрації таких ПН/РК; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 в 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для ПН/РК, що реєструються після 1 липня 2015р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації ПН/РК з такими ж реквізитами; відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття,або зупинення реєстрації ПН/РК.

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України згідно яких реєстрація ПН/РК в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України у разі відповідності такої ПН/РК сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає ( в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої ПН/РК. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються: а)порядковий номер та дата складення ПН/РК; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації ПН/РК; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої ПН/РК в ЄРПН.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, містить у собі визначення двох різних критеріїв, а саме:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку обсягу різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017р. в отриманих ПН/РК, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у ПН/РК, зареєстрованих з 01 січня 2017р. в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу УІ Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Аналізуючи вказані вище норми, можна дійти висновку про те, що, здійснюючи моніторинг ПН/РК, контролюючі органи зобовязані, у разі зупинення реєстрації ПН/РК, у ОСОБА_6 №1 зазначати конкретний вид із двох вищенаведених критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації ПН/РК, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

Разом з тим, як свідчать зміст копій ОСОБА_6 №1 про зупинення реєстрації податкових накладних №33, №32, №31, №34, №25, поданих позивачем, відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України з підстав відповідності вказаної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, вказані ОСОБА_6 №1 не містять зазначення конкретного із двох критеріїв, визначених п.6, достатніх для зупинення реєстрації у ЄРПН вказаних податкових накладних.

Зазначення ж у вказаних ОСОБА_6 №1 та віднесення до п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків вказаних податкових накладних з підстав того, що у ній виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗЕД:7214, 7215, 7302, 7306 є безпідставним, з огляду на те, що наведені причини не віднесено до переліку критеріїв оцінки ступеня ризиків, які визначені у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що зупинення контролюючим органом реєстрації вказаних вище податкових накладних у ЄРПН є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам вищенаведеного податкового законодавства, суперечить вказаним нормам з урахуванням того, що, зупиняючи реєстрацію вказаної податкової накладної, орган ДФС не визначив у ОСОБА_6 №1 конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, визначеного п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 в порушення вимог п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України.

Також судом враховується і те, що не визначення контролюючим органом конкретного виду критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №567 (далі Вичерпний перелік документів Наказу №567).

Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН у розмірі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №567:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договору, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договору, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантажування продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором або/законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Таким чином, із аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податку вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом ДФС конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, визначених у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

Також, слід зазначити, що контролюючим органом ДФС у ОСОБА_6 №1 про зупинення реєстрації спірних податкових накладних було запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно пункту 201.16 ст. 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017р. №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Разом з тим, проаналізувавши зміст вказаного Вичерпного переліку документів Наказу №567, суд приходить до висновку про те, що вимога контролюючого органу ДФС щодо надання Таблиці даних платника податків, яка передбачена п.4 наказу №567 суперечить вимогам вищенаведеного Вичерпного переліку, оскільки вказаний Вичерпний перелік документів Наказу №567 не містить взагалі пункту 4.

Разом з тим, пункт 4 міститься у Критеріях оцінки ступеня ризиків Наказу №567, яким передбачено порядок надання платниками податків інформації за встановленою формою щодо обміну документами між платниками податків та контролюючими органами в електронному вигляді засобами електронного звязку.

Таким чином, не визначення контролюючим органом у ОСОБА_6 №1 про зупинення реєстрації у ЄРПН податкових накладних конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, передбачених у п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, вказівка контролюючого органу ДФС про необхідність надання платником документів, які не передбачені Вичерпним переліком документів Наказу №567, зазначення у відповідних ОСОБА_6 причин зупинення реєстрації ПН/РК, які не відповідають п.6 вказаних Критеріїв, свідчить про порушення контролюючим органом вимог податкового законодавства, а як наслідок, протиправність дій контролюючого органу щодо зупинення реєстрації ПН/РК у ЄРПН.

У відповідності до підпункту 201.16.1 п.201.16 ст. 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій ПН/РК. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику ( підпункт 201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію ПН/РК в ЄРПН; відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН приймається та надсилається платнику податку протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

Так, позивачем у порядку, визначеному п.п.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПК України позивачем були надані письмові пояснення у вигляді повідомлень та копії документів, що підтверджують виконання господарських операцій за вищевказаними договорами з контрагентами позивача - ТОВ «МЕТИЗДОН», ПАТ «Полтавський автоагрегатний завод», ТОВ «Машинобудівний завод «Електромашстан», ТОВ «Завод Сільгоспмашин «ВІМ» та ТОВ «ВЕДА» копії яких також були надані і суду, наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, контролюючим органом ДФС, у період з 07.08.2017р. по 15.08.2017р. були прийняті оспорювані рішення про відмову у реєстрації у ЄРПН податкових накладних №33,№32, №31, №34 з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію ПН/РК відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017р. №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову у такій реєстрації» (далі постанова КМУ №190), копії відповідних рішень містяться в матеріалах справи.

Вивчивши зміст вказаних оспорюваних рішень, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а також і письмові повідомлення надані позивачем разом з документами, що підтверджують виконання господарських операцій, оформлених позивачем за вказаними вище податковими накладними, а також проаналізувавши і зміст вищенаведеного нормативно-правового акту, який був підставою для прийняття вказаного вище рішення, колегія суддів приходить до висновку, що оспорювані рішення не відповідають вимогам вищевказаної постанови КМУ №190, є протиправними та підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Абзацом 1 постанови КМУ №190 встановлено, що комісія ДФС приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу ДФС протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у ПН/РК.

Згідно до абз.2 постанови КМУ №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації ПН/РК є:

- не надання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.6 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію ПН/РК.

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що у разі прийняття рішення контролюючим органом про відмову у реєстрації у ЄРПН ПН/РК контролюючий орган у відповідному рішення повинен зазначити чіткі підстави для прийняття рішення про відмову та зазначити, які саме документи складені з порушенням вимог законодавства, а яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК.

Разом з тим, зі змісту оспорюваних рішень вбачається, що вказані рішення органу ДФС є не обґрунтованими та не містять чітких посилань на підстави, які слугували причинами для прийняття оспорюваних рішень про відмову контролюючого органу ДФС зареєструвати податкові накладні №33, №32, №31, №34, №25 у ЄРПН з урахуванням наданих позивачем повідомлень та документів, які підтверджують господарські операції за вказаними податковими накладними, оскільки оспорювані рішення не містять доводів та обґрунтувань відносно того, що надані документи складені з порушенням законодавства якого саме не зазначено, як не зазначено і документів, які складено з порушенням законодавства, а яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних у ЄРПН.

Також і у письмових запереченнях на позов представником відповідача не наведено жодних обґрунтованих підстав та не надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість прийняття оспорюваних рішень з урахуванням наданих повідомлень платником податку та документів на підтвердження господарських операцій оформлених за податкових накладних №33 від 30.06.2017р., №32 від 29.06.2017р., №31 від 23.06.2017р., №34 від 22.06.2017р., №25 від 22.06.2017р.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення, колегія суддів також виходить із того, що оспорювані рішення є актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий субєктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообовязкових правил поведінки та стосується прав і обовязків чітко визначеного субєкта (субєктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозахисний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень субєктами адміністративного права, які видають такі акти; розвязання за їх допомогою конкретних, а саме: індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, як свідчить зміст оспорюваних рішень, вказані рішення контролюючого органу ДФС не відповідають критеріям чіткості, обґрунтованості та зрозумілості акта індивідуальної дії, породжують його неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обовязку платником податку виконати юридичне волевиявлення субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийняття оспорюваних рішень з урахуванням обставин встановлених судом та доказів наданих позивачем, які представником відповідача не спростовані жодними доводами.

Тоді як, позивачем надано достатньо доказів та наведено підстав, які свідчать про протиправність оспорюваного рішення відповідача у відповідності до вимог ст.69-71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, які слугували прийняттю оспорюваних рішень є неправомірними та не обгрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у звязку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень підлягають задоволенню.

Також колегія суддів приходить до висновку, що підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача зареєструвати в ЄРПН податкові накладні №33 від 30.06.2017р., №32 від 29.06.2017р., №31 від 23.06.2017р., №34 від 22.06.2017р., № 25 від 20.06.2017р., подані позивачем, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність оспорюваних рішень та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, колегією суддів не може бути прийнято до уваги та покладено в основу даного судового рішення доводи відповідача у запереченнях про те, що прийняття управлінського рішення на основі певної свободи розсуду є дискреційними повноваженнями відповідача як субєкта владних повноважень, виходячи з наступного.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що субєкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобовязань представників влади, як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до ОСОБА_7 Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_8 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду справи та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення субєкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського Суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення субєкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013р. №7 суд може ухвалити постанову про зобовязання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли субєкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого субєкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень субєкта владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень за межами перевірки за названими критеріями.

Так, відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 2 ч.4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

За приписами пункту 2 ч.2 ст.162 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами підпункту 201.16.4 пункту 201.16 ст.201 ПК України визначено, що ПН/РК, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної ПН/РК в ЄРПН.

Так, у першому випадку, податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку, податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами ПК України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Також слід зазначити, що за приписами ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим,публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної судового практики, колегія суддів приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобовязання Державну фіскальну службу України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні №33 від 30.06.2017р., №32 від 29.06.2017р., №31 від 23.06.2017р., №34 від 22.06.2017р., №25 від 20.06.2017р., подані позивачем є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, колегія суддів вважає, що достатнім та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача буде саме визнання протиправним та скасування оспорюваних рішень, без визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у реєстрації податкових накладних, оскільки судом оцінюються дії відповідача у межах вирішення спору про визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень за критеріями, визначеними у ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому обрання позивачем такого способу захисту порушеного права як визнання ще й дій відповідача протиправними є зайвим.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Державної фіскальної служби України на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно платіжного доручення №587 від 22.09.2017р. у розмірі 9600 грн. 00 коп. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування рішень відповідача та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації :

1) №47297/40821827 від 07.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 30.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

2) №47296/40821827 від 07.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №32 від 29.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

3) №71016/40821827 від 15.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №31 від 23.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

4) №60311/40821827 від 10.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №34 від 22.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

5) №60342/40821827 від 10.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №25 від 20.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобовязати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа,8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД", а саме:

1) податкову накладну №33 від 30.06.2017р.;

2) податкову накладну №32 від 29.06.2017р.;

3) податкову накладну №31 від 23.06.2017р.;

4) податкову накладну №34 від 22.06.2017р. ;

5) податкову накладну №25 від 20.06.2017р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м.Київ, Львівська площа,8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" (49000, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 44, оф.705-А, адреса для листування:49005, м.Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 15, ф. 319, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9600 грн. 00 коп. ( девять тисяч шістсот грн. 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2017 року.

Головуючий суддя: Суддя: Суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3