Справа № 753/7357/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/7357/17 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтюк Любов Кирилівна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представник позивача: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції України у м. Мукачево лейтенанта поліції Селько Олександра Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції України у м. Мукачево лейтенанта поліції Селько Олександра Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі АР № 704868 від 30.03.2017 року, що винесена інспектором взводу 2 роти 1 батальйону УПП України м. Мукачева, лейтенантом міліції Селько Олександром Васильовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок (двісті п'ятдесят п'ять гривень 00 копійок).

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій останній просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, про задоволення позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 30 березня 2017 року відносно ОСОБА_3 інспектором взводу 2 роти 1 батальйону УПП України м. Мукачева, лейтенантом міліції Селько Олександром Васильовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі АР № 704868 відповідно до якої ОСОБА_3 керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA А7, номерний знак НОМЕР_1, 30 березня 2017 року о 18 - 04 на автодорозі Київ - Чоп перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1 .1. чим порушив п. 8. 5. 1. ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постановою серії АР №704868 від 30.03.2017 року до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок ( двісті п'ятдесят п'ять гривень 00 копійок ).

Не погоджуючись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 13 Закону України "Про Національну поліцію" поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом N 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Так, із постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що позивачем порушено п.8.5.1.ПДР України, а саме - перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки.

Згідно п. 1. 3 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правим, а також бути взаємно ввічливими. Будь - які відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо - транспортної пригоди, тобто завдати шкоду майну, нанести шкоду здоров'ю людей і навіть до людських жертв.

Згідно п. 14 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Будь - яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Згідно п. 1. 5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Згідно п. 1. 9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Розмітка є одним із найважливіших засобів регулювання дорожнього руху і значною мірою впливає на безпеку руху. Висока ефективність розмітки пояснюється насамперед тим, що вона постійно перебуває в полі зору водія, допомагає йому правильно вибирати положення транспортного засобу на проїзній частині багато смугових доріг, сприяє кращому орієнтуванню в напрямку дороги, обмежує в необхідних місцях маневрування транспортних засобів, сприяючи тим самим підвищенню безпеки дорожнього руху.

Відповідно до 8. 5. 1. ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно п. п. 8. 5 - 1 ПДР України дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки ( сніг, бруд тощо ) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Відповідно до п. п. 1. 1. пункту 1 розділу 34 «Дорожня розмітка » ПДР України, (вузька суцільна лінія ) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію 1. 1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1. 1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що постанова серії АР № 704868 винесена уповноваженою особою, в межах норм та на підставі чинного законодавства.

Натомість, із позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 обґрунтовує необхідність скасування оскаржуваної постанови саме у зв'язку із порушенням відповідачем процедури оформлення правопорушення (у зв'язку із винесенням постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу), що є необґрунтованим, адже як зазначалось вище, нормами чинного законодавства працівники Національної поліції України наділені правом розглядати справу про адміністративне правопорушення (у випадках передбачених чинним законодавством) на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу.

Під час апеляційного розгляду справи, представником позивача було зазначено щодо неправомірності винесеної відповідачем постанови з підстав не вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів не може брати до уваги вищевказані доводи представника позивача з огляду на вимоги ч. 3-5 ст. 308 КАС України.

Так, відповідно до диспозиції вищевказаної статті суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Колегія суддів наголошує, що в позовній заяві та в апеляційній скарзі позивачем, як на єдину підставу для скасування судового рішення було вказано щодо порушенням відповідачем процедури оформлення правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 272, 310, 316, 321, 322 колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест