Справа № 816/1773/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Є.Б. Супрун
Суддя-доповідач: А.О. Бегунц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1773/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Рєзнікової С.С. , Старосуда М.І.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача Скабука Ю.М.,

представника відповідача Тімонова А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2017, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.11.17 по справі № 816/1773/17

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтажналадка"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтажналадка" (далі - позивач, ТОВ "Монтажналадка"), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Офіс великих платників), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.07.2017 №.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 28.07.2017 №. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажналадка" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ().

Не погоджуючись з таким судовим рішенням та вважаючи, що оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги фактично викладено зміст акта перевірки та зазначено, що позивачем було сплачено податок на прибуток за 2015 рік із затримкою на 40 днів.

У судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати.

Представники позивач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Монтажналадка" є юридичною особою (), зареєстрованою в установленому законом порядку 09.07.2003, про що зроблено запис в ЄДР від 17.02.2005 за № 1 004798.

Наказом ДФС України від 26.12.2016 №1036 ТОВ "Монтажналадка" включено до реєстру великих платників податків та з 01.01.2017 переведено на облік до Офісу великих платників.

Згідно з декларацією з податку на прибуток приватних підприємств за 2016 рік від 08.02.2017 № підприємством позивача самостійно задекларовано до сплати податок у сумі 365 292,00 грн.

У зв'язку з переведенням на податковий облік до Офісу великих платників позивач, з метою уточнення реквізитів для сплати податку вперше, звернувся до офіційного порталу Офісу великих платників податків ДФС (http//officevp.sfs.gov.ua/), звідки дістав інформацію про рахунок (р/р 9001, МФО 820019, отримувач ГУ ДКС України у м. Києві, код отримувача 37993783) та у строки, передбачені п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платіжним дорученням від 16.02.2017 №55 сплатив суму узгодженого грошового зобов'язання у розмірі 365 292,00 грн на вищевказані реквізити.

Відповідно до письмових пояснень позивача, невдовзі працівники Офісу великих платників у телефонному режимі звернулися до головного бухгалтера ТОВ "Монтажналадка" з проханням написати листа про перерахування коштів у сумі 365 292,00 грн. з р/р 9001, МФО 820019, отримувач ГУ ДКС України в м. Києві, код отримувача 37993783 на р/р 9001, МФО 831019, отримувач ГК ДКС України у Полтавській області, код отримувача 37959255 у зв'язку із зарахуванням даних коштів на "не визначені платежі".

Позивач написав листа відповідного змісту за №33 від 01.03.2017 та надав його відповідачу.

11 липня 2017 року відповідачем була проведена камеральна перевірка щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік по ТОВ "Монтажналадка" (п.н. 13483974), за наслідками якої складений акт від 11.07.2017 №725/10/28-50-14/13483974.

Як встановлено в ході перевірки, 19.02.2017 відбулося зарахування надміру сплачених коштів, які обліковувалися в інтегрованій картці платника (код класифікації доходів бюджету 11021000) в сумі 0,32 грн в рахунок сплати грошових зобов'язань по податку на прибуток за 2016 рік. Таким чином, станом на 19.02.2017 залишилися несплаченими податкові зобов'язання в сумі 365 291,68 грн.

Листом від 01.03.2017 №33 ТОВ "Монтажналадка" звернулося до начальника Офісу великих платників з проханням помилково перераховані кошти платіжним дорученням від 16.02.2017 № 55 на суму 365 292,00 грн на рахунок №9001 ГУ ДКС України у м. Києві, код 37993783, МФО 820019 перерахувати на рахунок №9001 ГУ ДКС України у Полтавській області код 37959255, МФО 831019.

31 березня 2017 року до інтегрованої картки платника податку на прибуток ТОВ "Монтажналадка" внесено відомості щодо зарахування 31.03.2017 суми в розмірі 365 292,00 грн., як перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший на підставі висновку №849-07 від 23.03.2017.

За результатами проведеної перевірки ТОВ "Монтажналадка" встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України у зв'язку з несвоєчасною сплатою податкового зобов'язання з податку на прибуток по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік в сумі 365 291,68 грн. із затримкою на 40 днів.

В матеріалах справи наявне заперечення ТОВ "Монтажналадка" на акт перевірки від 11.07.2017 №725/10/28-50-14/13483974, за результатами розгляду якого висновки акту камеральної перевірки залишено без змін.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Офісом великих платників 28.07.2017 року винесено податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") №, яким ТОВ "Монтажналадка" за затримку на 40 календарних днів сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за 2016 рік у сумі 365 291,68 грн зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 73 058,34 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДФС України. Однак скаргу ТОВ "Монтажналадка" залишено без розгляду та повернуто скаржнику.

Позивач, не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано строки сплати податкового зобов'язання, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення про накладення на нього штрафу за прострочення його сплати є протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Податковим кодексом України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 36.1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 22.4 ст. 22 Закону України від 05.04.2001 №2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У п. 152.9 ст. 152 ПК України закріплено, що для цілей оподаткування податком на прибуток використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал.

За приписами п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (п. 49.20. ст. 49 Податкового кодексу України).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що платник податку на прибуток зобов'язаний сплатити визначену ним суму податкового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації.

При цьому, слід враховувати, що граничний строк сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток відраховується від граничної дати подання податкової декларації та, якщо останній день такого строку припадає на вихідний або святковий день, то визначається першим робочим днем за ним.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що граничним терміном сплати задекларованої суми податкового зобов'язання ТОВ "Монтажналадка" в сумі 365 292,00 грн за податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2016 рік є 19.02.2017.

У свою чергу, матеріалами справи підтверджено, що 18.02.2017 позивач у строк, визначений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, подав до ПАТ "ПУМБ" платіжне доручення від 16.02.2017 №55 (а.с. 31) на суму 365 292,00 грн з призначенням платежу "податок на прибуток приватних підприємств за 2016 рік, ТОВ "Монтажналадка", без ПДВ". Проте, у платіжному дорученні №55 був помилково зазначений код отримувача 37993783 - ГУ ДКС України у м.Києві, МФО 820019 замість кода отримувача 37959255 - ГУ ДКС України у Полтавській області, МФО 831019.

Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції,виявивши цю помилку, позивач звернувся до відповідача з листом від 01.03.2017 №33 і лише 31.03.2017 Офіс великих платників зарахував ці кошти до особового рахунку ТОВ "Монтажналадка".

Так, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України (Постанова від 16.06.2015 №21-377а18) вважає, що здійснення помилки під час в перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 етапі 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватись як дія, хоча і помилкова.

Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 України. Крім того, на думку колегії суддів, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Кодексу платник податків не вчинював дії, спрямовані, на перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи вищевикладене та відсутність ознак бездіяльності позивача при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання, а відтак застосування штрафних (фінансових) санкцій є необґрунтованим.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. ст. 243, 250, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 по справі № 816/1773/17 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року по справі №816/1773/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, окрім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Резнікова М.І. Старосуд
Повний текст постанови складено 22.01.2018 р.