Справа № 310/2328/17(2-а/310/91/17)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2018 року справа № 310/2328/17(2-а/310/91/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.,

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.11.2017 року (суддя Вірченко О.М.) ухвалену в м. Бердянськ у справі за позовом ОСОБА_2 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, якому просив:

- визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії на пільгових умовах, викладені у рішенні від 02.03.2017 року №27/С-4;

- зобов'язати Відповідач призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення, а саме з 16.02.2017 року.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.11.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними дії Відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, викладені в рішенні від 02.03.2017 року №27/С-4. Зобов'язано Відповідача призначити Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення, тобто з 16.02.2017 року.

Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.11.2017 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що наявність пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії на підставі п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» належним чином не підтверджується наданими Позивачем документами, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.03.2017 року №27/С-4, Позивача було повідомлено про відмову в задоволенні його заяви.

Вказана відмова була обґрунтована тим, що загальний стаж роботи Позивача складає 31 рік 6 місяців 26 днів, а врахований по 28.03.2010 року пільговий стаж роботи на посаді тракториста становить 14 років 5 місяців 8 днів, що в свою чергу унеможливлює призначення пенсії відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Бердянське об'єднане управління ПФУ в Запорізькій області, відмовляючи Позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про пенсійне забезпечення», «;Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», без дотримання вимог ч.3 ст. 2 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

При цьому, також необхідно зауважити, що роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення від від 20.01.1992 року № 7 зазначено, що відповідно до статті 13 (пункт "в") Закону України "Про пенсійне забезпечення" правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Як вбачається з трудової книжки Позивача, з липня 1977 року по 25 квітня 1978 року він працював трактористом в колгоспі «Росія»; з травня 1978 року по 31 травня 1980 року він проходив службу в рядах Радянської Армії; з 19 лютого 1981 року по 17 березня 1984 року - трактористом в колгоспі «Росія»; з 02 квітня 1985 року до 24 лютого 1995 року - трактористом в колгоспі «Росія»; з 24 лютого 1995 року по 01 липня 1998 року - трактористом в СКС «Росія» (в зв'язку з реорганізацією колгосп «Росія» перейменований в СКС «Росія»); з 01 липня 1998 року до 09 лютого 1999 року - трактористом ПСП Агрофірма «Росія»; з 09 лютого 1999 року переведений бригадиром транспортної бригади № 6 ПСП Агрофірма «Росія», де працював по 19 червня 2006 року.

Згідно довідки від 06 січня 2017 року № 8, виданою ПСП АФ «Росія», Позивач працював на вказаному підприємстві в 1977 році (165 вих.), в 1980 році (19 вих.), з 01.01.1981 року по 31.12.1982 року, з 01.01.1983 року по 31.12.1983 року (209 вих.), з 01.01.1984 року по 10.03.1984 року (11 вих.), з 02.04.1985 року по 31.12.1985 року (205 вих.), з 01.01.1986 року по 31.12.1986 року (238 вих.), з 01.01.1987 року по 31.12.1989 року, з 01.05.1992 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1995 року по 23.02.1995 року (54 вих.), з 24.02.1995 року по 08.02.1999 року трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі календарного року у рослинництві.

Довідкою від 06 січня 2017 року № 11 підтверджено стаж роботи позивача трактористом-машиністом сільгоспгосподарського виробництва в СКС «Росія» з 24.02.1995 року по 30.06.1998 року, в ПСП «Росія» з 01.07.1998 року по 09.02.1999 року.

Однак, на переконання пенсійного органу, період роботи Позивача після 08.02.1999 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки він працював на посаді бригадира тракторної бригади №6 ПСП АФ «Росія», яка в свою чергу не має пільгового характеру. В свою чергу, будь-яких документальних даних про роботу Позивача на посаді тракториста-машиніста надано не було.

Однак, відповідно до довідки від 15 грудня 2016 року № 237, ОСОБА_2 з 09 лютого 1999 року був переведений з посади тракториста-машиніста с/г виробництва на посаду бригадира тракторної бригади № 6, де працював до 03 червня 2003 року; з 04 квітня 2003 року переведений на посаду моториста МТМ, на якій працював до 14 січня 2005 року; з 15 січня 2005 року знову призначений на посаду бригадира тракторної бригади № 6, де працював до 19 червня 2006 року.

Також, як вбачається з листавід 06 липня 2017 року № 89 ПСП Агрофірма «Росія» підтвердила інформацію про те, що Позивач, будучи призначеним на посаду бригадира тракторної бригади № 6 ПСП АФ «Росія», не був звільнений від обов'язків тракториста і продовжував виконувати роботу тракториста одночасно з обов'язками бригадира тракторної бригади. Трудові дні роботи тракториста виконувались ним в повному обсязі. Тому відпрацьовані Позивачем робочі дні за період з 09 лютого 1999 року по 19 червня 2006 року становлять роботу тракториста.

Також, судом першої інстанції в якості свідків були допитані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які пояснили, що Позивач виконував роботу в якості тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, в тому числі і у спірний період.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що перебування Позивача на посадах передбачених п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у періоди з 01.01.1996 року 05.11.2012 року та з 06.11.2012 року по час звернення до пенсійного органу підтверджується належним чином, що свідчить про необхідність врахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу роботи.

В свою чергу, виходячи з встановлених обставин справи, загальний стаж роботи Позивача перевищує 30 років, а його пільговий стаж перевищує 20 років, що в свою чергу зумовлює наявність у нього права на отримання пільгової пенсії на підставі п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.11.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.11.2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.01.2018 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко