Справа № 531/1135/17
Суддя: Лизенко І. В.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 531/1135/17
номер провадження 2-а/531/23/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в судовій залі адміністративну справу за позовом Карлівської районної ради до Карлівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення сесії,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення 24 позачергової сесії Карлівської міської ради Полтавської області сьомого скликання від 03.10.2017 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: м.Карлівка, вул. Полтавський шлях (Леніна), 83».

Предметом позову є рішення 24 сесії сьомого скликання Карлівської міської ради від 03.10.2017, яким міська затвердила технічну документацію поділу земельної ділянки, яка належить районній раді на праві власності, тобто вчинила дії щодо майна (земельної ділянки) територіальної громади району, від імені та в інтересах якої діє позивач.

05.10.2017 ухвалою судді Карлівського районного суду відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання, яке двічі відкладалось за клопотаннями сторін, в тому числі, на 29.01.2018 за клопотанням позивача.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим КАС України викладено в новій редакції.

Згідно пп.10 ч.1 розділу VII Перехідні положення справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

До суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі у звязку з тим, що позов не підлягає розглядові в порядку адміністративного судочинства.

У підготовчому судовому засіданні представники відповідача підтримали клопотання.

Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання, бо вважає, що цей спір підлягає розгляду в адміністративному суді.

Суд, вислухавши думку представника позивача, приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, оскільки позовну заяву не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Так, згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України (в редакції станом на день звернення 04.10.2017): юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема , спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналогічна за змістом норма передбачена також пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017.

Проте, суд вважає, що цей спір не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, провадження у справі відкрито помилково.

Так, пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо спорів фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, тобто щодо спорів, де однією стороною є субєкт владних повноважень, а іншою фізична чи юридична особа, права якої порушено чи обмежено субєктом владних повноважень.

Цим пунктом не передбачено спори між субєктами владних повноважень, що обумовлено завданнями адміністративного судочинства.

Розяснення щодо розмежування юрисдикції судових спорів надано постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.03.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Так, за приписами частини першої статті 55, частини третьої статті 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

З метою реалізації конституційних прав кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, захисту виборчих прав, права на доступ до публічної служби тощо в Україні в системі судів загальної юрисдикції утворено адміністративні суди.

За змістом частини другої статті 4 КАС України (в редакції до 15.12.2017) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України (в редакції до 15.12.2017) у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, суди повинні враховувати, що КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції:

понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини першої статті 3 КАС України (в редакції до 15.12.2017);

визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у частині першій статті 17 КАС України (в редакції до 15.12.2017);

встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина друга статті 17 КАС України в редакції до 15.12.2017);

встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина третя статті 17 КАС України в редакції до 15.12.2017).

Слід зазначити, що норми КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 також відповідають зазначеним постановою Пленуму ВАС України №8 від 20.03.2013 критеріям.

Цей спір не відноситься до спорів, визначених у переліку ч.2 ст.17 КАС України (в редакції до 15.12.2017), а також ч.1 ст. 19 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017.

Відповідно до ст.2 ч.1 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Аналіз положень п.1, п.7 ч.1 ст.3, ст. 17 КАС України (в редакції до 15.12.2017), п.1, п.2 ч.1 ст.4, ст.19 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку субєкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним субєктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Так, хоча предметом позову у цій справі є рішення субєкта владних повноважень, однак цим рішенням міською радою фактично реалізовано правомочності власника земельної ділянки, тобто рішення є ненормативним актом, який вичерпує свою дію після його реалізації. Між сторонами у цій справі фактично існує спір про право власності на земельну ділянку.

Окрім того, у зазначених правовідносинах жодна із сторін спору не здійснює владні управлінські функції щодо іншої сторони.

Аналогічна правова позиція міститься в Узагальненні судової практики розгляду адміністративних справ, повязаних з оскарженням рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, проведеному Харківським апеляційним адміністративним судом.

Зокрема, суд зазначив, що справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними субєктами стосовно їхніх прав та обовязків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) субєктів, а ці субєкти відповідно зобовязані виконувати вимоги та приписи такого владного субєкту. У випадку якщо субєкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого субєкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

З огляду на викладене, враховуючи завдання адміністративного судочинства, характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що цей позов не підлягає розглядові (та не підлягав на час звернення до суду) у порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У звязку з цим, хоча провадження у справі було відкрито, суд вважає неможливим судовий розгляд з порушенням правил юрисдикції.

На підставі ч.1, ч.6 ст. 157 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 підлягають скасуванню застосовані ухвалою суду від 05.10.2017 заходи забезпечення позову у виді зупинення дії рішення від 03 жовтня 2017 року та заборон будь-яким субєктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки.

Окрім того, на підставі ст. 143 КАС України, ст. 7 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір» позивачеві слід повернути за його клопотанням від 19.10.2017 помилково сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, у сумі 1600 грн. за платіжним дорученням №201 від 04.10.2017 та у сумі 320 грн. за платіжним дорученням №202 від 05.10.2017, оскільки судовий збір до сплати при поданні позову до суду з немайнових вимог склав 1600 грн., а сплачено 3200 грн.; при зверненні із заявою про забезпечення позову 480 грн., а сплачено 800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 157, п.1 ч.1 ст. 238, 243, 248 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №531/1135/17 за позовом Карлівської районної ради (юридична адреса: Полтавська область, м. Карлівка, вул. Полтавський шлях, буд. 84, код ЄДРПОУ 21046532) до Карлівської міської ради (юридична адреса: Полтавська область, м. Карлівка, вул. Полтавський шлях, буд. 54, код ЄДРПОУ 21046549) про визнання протиправними та скасування рішення 24 позачергової сесії Карлівської міської ради Полтавської області сьомого скликання від 03.10.2017 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: м.Карлівка, вул. Полтавський шлях (Леніна), 83».

Скасувати з дня набрання цією ухвалою законної сили заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2017 року, у вигляді зупинення дії рішення двадцять четвертої позачергової сесії Карлівської міської ради Полтавської області сьомого скликання від 03 жовтня 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: м.Карлівка, вул. Полтавський шлях (Леніна), 83», заборони будь-яким субєктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, кадастровий номер :50:004:0246, розташованої за адресою: м.Карлівка, вул. Полтавський шлях (Леніна), 83.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цією ухвалою.

Зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області в особі Управління Державної казначейської служби України в Карлівському районі Полтавської області повернути з державного бюджету Карлівській районній раді Полтавської області сплачену ним надміру суму судового збору 1600 (одна тисяча шістсот) гривень відповідно до платіжного доручення №201, дата здійснення операції 04.10.2017; 320 (триста двадцять) гривень відповідно до платіжного доручення №202, дата здійснення операції 05.10.2017.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ч.1 ст.256 КАС України.

Суддя: І.В. Лизенко