Справа № 687/1509/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 687/1509/17

Головуючий у 1-й інстанції: Борсук В.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

25 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (Городоцьке ОУПФ України Хмельницької області) в якому просив:

-визнати протиправною відмову Городоцького ОУПФ України Хмельницької області в зарахуванні до стажу роботи на державній службі періодів роботи з 05.09.1978 року по 12.10.1987 року та 28.09.1988 року по 15.03.1990 року та в призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ на підставі довідок Тернопільської обласної державної адміністрації №90 та №91 від 06.10.2017 року;

- зобовязати Городоцьке ОУПФ України Хмельницької області зарахувати до стажу роботи позивача на державній службі періодів роботи з 05.09.1978 року по 12.10.1987 року та 28.09.1988 року по 15.03.1990 року та призначити позивачу з 09.10.2017 року пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ з врахуванням довідок Тернопільської обласної державної адміністрації №90 та №91 від 06.10.2017 року.

Постановою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги УПФУ у м. Хмельницькому зазначило про те, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №899-VIII у відповідності до п. 10, п. 12 Прикінцевих положень передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

При цьому, ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ повязує право на одержання пенсії державних службовців з пенсійним віком, встановленим ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 IV і не передбачає пільг щодо зменшення пенсійного віку для призначення цього виду пенсії.

Таким чином, законодавством визначено, що робота в партійних та комсомольських органах, не зараховується до стажу який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Городоцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Хмельницької області як пенсіонер за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 03.12.2015 року.

Із трудової книжки позивача встановлено, що з 05.09.1978 року по 12.10.1987 року позивач працював на посадах інструктора, першого та другого секретаря Хмельницького обласного комітету Ленінської Комуністичної ОСОБА_3 України, з 28.09.1988 року по 15.03.1990 року на посаді секретаря Теофіпольського районного комітету партії.

Відповідно до указу Президента України від 02.03.2014 року №221/2014 та розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 03.03.2014 року №46-К, позивач припинив роботу на посаді голови Тернопільської обласної державної адміністрації відповідно до статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Так, 09 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою та пакетом документів про переведення його з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року № 3723 XII.

Проте, листом №5436/03 від 10 жовтня 2017 року відповідач відмовив в призначенні пенсії державного службовця мотивуючи тим, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №899-УІІІ у відповідності до п. п. 10,12 Прикінцевих положень пенсія державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» призначається наступним особам:

-державному службовцю, який на день набрання чинності Закону України №899-УІІІ (01 травня 2016 року ) обіймав посаду державного службовця та має не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначений статтею 125 Закону України № 3723-ХІ та актами Кабінету Міністрів України;

- особам, які на день набуття чинності Закону України №899-УІІІ мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

За таких обставин, періоди роботи позивача з 05.09.1978 року по 12.10.1987 року у ВЛКСМ України та з 28.09.1988 року по 15.03.1990 року на посаді секретаря Теофіпільського райкому партії не має можливості врахувати до стажу державної служби.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно з п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (Порядок №283), до стажу державної служби включаються, зокрема, час підвищення кваліфікації з відривом від роботи, якщо до направлення на підвищення кваліфікації працівник працював у державному органі; час роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (Положення №1049), відповідно до якого до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України (зокрема, партійних).

Відповідно до ст. 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Так, згідно з роз'ясненнями Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії cт. 6 Конституції УРСР і внесення змін до cт. 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).

Вказаними статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважають посаду, на яку приймають колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, комсомольських та профспілкових організацій.

Згідно з п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Так, у вказаному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики №259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Так, п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (Закон № 889-VIII) вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу"( відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII (Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що періоди роботи позивача на посаді в період часу з 05.09.1978 року по 12.10.1987 року інструктора, першого та другого секретаря Хмельницького обласного комітету Ленінської Комуністичної ОСОБА_3 України та з 28.09.1988 року по 15.03.1990 року на посаді секретаря Теофіпольського районного комітету партії підлягає зарахуванню до стажу державної служби позивача.

Що стосується довідок №90 та №91 від 06 жовтня 2017 року про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця, виданих Тернопільською обласною державною адміністрацією, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, в судовому засіданні при дослідженні пенсійної справи позивача встановлено, що останнім було подано до Городоцького ОУПФ України Хмельницької області заяву в якій зазначено про те, що він дає згоду на утримання переплати у разі виявлення розбіжностей при проведенні перевірки заробітної плати вказаних у довідках №90 та №91 від 06 жовтня 2017 року.

Так, відповідно до п.3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань;

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (Порядок) відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію, у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.

Таким чином, відповідача законодавцем не тільки наділено правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, а й покладено обов'язок витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань та допомагати особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у неї документів для призначення пенсії.

Так, Городоцьке ОУПФ України Хмельницької області направило запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №5423 від 09 жовтня 2017 року про проведення перевірки довідок про заробітну плату №90 та №91 від 06 жовтня 2017 року про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця, виданих Тернопільською обласною державною адміністрацією, однак жодних відповідей не надходило, що свідчить про правомірність даних зазначених у вказаних довідках.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 січня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5