Справа № 760/10606/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглядаючи у порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича на постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича по складанню постанови серії БР № 726169 та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 726169.

Постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволено частково. Скасовано постанову інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича Серії БР № 726169 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., а справу закрито. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч.4 ст.229, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову суду - в частині скасувати та прийняти в цій частині нову постанову з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем в червні 2017 року винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 726169 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 23).

Як вбачається з оскарженої позивачем Постанови відповідача, ОСОБА_3 06.2017 року о 23 год. 50 хв. на 39 км. а/д Київ - Чоп, керуючи транспортним засобом «MAN TGA 33.400», державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHEUERLE STGK-4531SA» державний номер НОМЕР_2, перевозив негабаритний вантаж - комбайн шириною 3,6 м без відповідних документів, в результаті чого ним порушено п. 22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП.

А як зазначено позивачем в адміністративному позові, він 10 чи 11 червня 2017 року на 39 км. а/д Київ - Чоп, керуючи транспортним засобом «MAN TGA 33.400», державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHEUERLE STGK-4531SA» державний номер НОМЕР_2, був зупинений на вимогу інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича. Після зупинки транспортного засобу, інспектор підійшов та оглянув його, запитав реєстраційні дані, перевірив справжність посвідчення водія, оглянув автомобіль та повідомив, що він зупинений, за вчинення правопорушення, передбаченого вимогами Кодексу про адміністративні правопорушення. На підтвердження своїх припущень, інспектор вказав рукою, що автомобіль, яким керує позивач є негабаритним, що є, відповідно, порушенням. На будь-які зауваження він не реагував, надалі, як зазначає позивач, він пояснив, що вчиняю усі свої дії, у суворій відповідності з вимогами ПДР України та поставив інспектора до відома, що визначити, чи відповідають габарити вантажу та автомобіля нормам можуть тільки уповноважені співробітники Укртрансбезпеки, що мають відповідні знання/фах та сертифіковане обладнання, однак він їх не прийняв до уваги та підійшовши до автомобіля дістав якусь лінійку у вигляді «рулетки» й почав обмірювати вантаж, разом з конструкцією кузову. Після чого, позивач повідомив інспектору, що будь-які вимірювання чи зважування вантажу або автомобіля - відбуваються у спеціально-відведених місцях, за допомогою спеціально призначених пристроїв, однак це його зовсім не бентежило.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до частини першої ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, (стаття 132-1).

Згідно зі ст. 132-1 КУпАП України порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (надалі - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п. 1.10. ПДР, габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.п. 7 п. 2, Постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27 червня 2007 р. № 879 (далі Постанова), місце здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.3 Постанови, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.6 Постанови, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п.13 Постанови, Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п.15 Постанови, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.17 Постанови, у разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.20 Постанови, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, висновок про великогабаритність вантажу поліцейським був винесений шляхом огляду вантажу та вимірювання його на місці не пристосованому належним чином для проведення відповідних замірів. Вимірювання габариту вантажу проводилось представником відповідача із застосуванням приладів періодична повірка якого не проведена, та доказів повірки вказаних приладів в судовому засіданні не надано.

Також, як видно з Постанови, що габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю. В даному випадку здійснення такого контролю безпосередньо на дорозі поза межами пункту є порушенням відповідачем правил проведення такого контролю.

Як встановлено колегією суддів, тільки представники Укртрансбезпеки мають право за результатами габаритно-вагового контролю визначити належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. В даному випадку представник відповідача не уповноважений згідно Постанови визначати належність транспортного засобу до тієї або іншої категорії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду та вирішення справи у суді першої інстанції) та ч. 2 ст. 77 КАС (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вимог вищевикладених правових норм, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема, у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки, покази свідків тощо, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскарженої позивачем постанови відповідача, в ній не зазначено ім'я та по батькові посадової особи, яка винесла постанову; дату розгляду справи; повні відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи, та містить виправлення.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування Постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 726169.

Щодо адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дії інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича по складанню постанови серії БР № 726169, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою ст. 222 КУпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, ст. 283 КУпАП прямо визначено право відповідача виносити постанову по справі про адміністративне правопорушення, з огляду на таке, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дії інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича по складанню постанови серії БР №726169.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в цій частині та відхиляються судом апеляційної інстанції за необґрунтованістю.

Натомість, закриваючи провадження, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення у даному спорі є компетенцією відповідача, питання закриття провадження також належить до його компетенції.

Відтак, в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та в цій частині приймаються в якості належних.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сахно Олександра Васильовича задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2017 року в частині закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова