Справа № 154/3227/17
Суддя: Пікула Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді Пікули Н.В. ,

за участю секретаря - Грабовській Г.О.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Володимир-Волинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання виплатити підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме, 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 листопада 2017 року, з урахуванням виплачених сум і до настання обставин з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії як реабілітованій особі, розмір якої не відповідає розміру, встановленому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 01 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 11 год. 30 хв. 18 грудня 2017 року.

13 грудня 2017 року через канцелярію суду подано заперечення відповідача на позовну заяву, згідно з яким зазначено про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог з огляду на ту обставину, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії примусово переселених членів сім'ї реабілітованих в розмірі 43,52 грн. Виплата вказаного підвищення до пенсії здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Зазначає, що дана постанова є чинною, неконституційною не визнавалась, а отже її норми підлягають до виконання.

Ухвалою суду від 18 грудня 2017 року закрито підготовче засідання в справі та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 262, 263 КАС України суд проводить розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є реабілітованим на підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій України», перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії примусово переселених членів сім'ї реабілітованих у розмірі 43,52 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян".

23.10.2017 року позивачу видано посвідчення № 79/17 реабілітованого та потерпілого від політичних репресій.

25.10.2017 року позивач звернувся до Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою щодо встановлення надбавки до пенсії, згідно п.г ст. 77 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно відповіді від 08.11.2017 року № 250/5-02, відповідач нараховує та виплачує дану надбавку до пенсії у розмірі 43,52 грн. як члену сім'ї реабілітованого, керуючись постановою КМУ № 654 від 16.07.2008 року.

Відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пунктом 6 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

У той же час, підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" встановлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Так, статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено розмір мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р., прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком.

За чинним законодавством України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, згідно з ст. 28 вказаного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Згідно із вимогами ст.7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком, наведене у ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно доЗакону України «Про пенсійне забезпечення».

Ааналізуючи співвідношення пункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 та пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Відтак, суд вважає, що підвищення до пенсії, яке виплачується відповідачу в обсягах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р. №654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії як репресованій особі з розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.11.2017 року з врахуванням виплачених сум, а не з розрахунку 50 %, як просить позивач, так як ОСОБА_1 є реабілітованою особою на підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій України», як член сім'ї, яку було примусово переселено, а не як особа, яка необгрунтовано зазнала політичних репресій.

Також, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно зобов'язання відповідача проводити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як члену сім'ї реабілітованого, так як за відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Відповідно до змісту ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача стосовно зобов'язання відповідача проводити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до п.«г» ч.1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають до часткового задоволення із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.11.2017 року з врахуванням виплачених сум і до настання обставин з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242- 246, 250, 255,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст.ст.77, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимир-Волинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Володимир-Волинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо невиплати ОСОБА_1, надбавки до пенсії як члену сім'ї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 листопада 2017 року з врахуванням виплачених сум.

Зобов'язати Володимир-Волинське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Волинської області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії з віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01 листопада 2017 року з врахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула