Справа № 826/14402/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

18 січня 2018 року м. Київ№ 826/14402/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Щербань Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про залишення адміністративного позову без розгляду

за участю представників сторін:

представника позивача: Пшенишна В.В., (довіреність від 09.01.2018 р.)

представник відповідача: Бондаренко Н.О. (довіреність від 15.07.2016 р. №18-0009/59329)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "БНС ТРЕЙД"
до Національного банку України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк"
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "БНС ТРЕЙД" до Національного банку України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк", в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках публічного акціонерного" товариства «ДІАМАНТБАНК», яка виразилась у:

не призначенні та не проведенні інспекційних перевірок ПАТ «ДІАМАНТБАНК» з 26.09.2008 до 01.02.2010 - близько 16 місяців;

систематичному порушенні строків надання ПАТ «ДІАМАНТБАНК» результатів інспекційних перевірок, що відбувались за періоди діяльності Банку: з 01.02.2010 до 01.02.2013; з 01.01.2014 до 01.01.2015; з 01.02.2013 до 01.07.2015, встановлених статтею 19 Господарського кодексу України;

систематичному порушенні строків повідомлення ПАТ "ДІАМАНТБАНК" про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS за результатами інспекційних перевірок за періоди: з 01.02.2010 до 01.02.2013; з 01.01.2014 до 01.01.2015; з 01.02.2013 до 01.07.2015.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання на 18.12.2017 року.

Через канцелярію суду 15.12.2017 року надійшло клопотання від 14.12.2017 року №18-0013/84128 (від 15.12.2017 року №93100) відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду та клопотання від 14.12.2017 року №18-0013/84128 (від 15.12.2017 року №93100) про розгляд справи в закритому судовому засіданні, визнання поважними причини неподання відзиву та встановлення додаткового строку для подання відзиву з доказами.

В судовому засіданні 18.12.2017 року, в яке представники сторін прибули, третьою особою явку свого представника не забезпечено, представником позивача подано клопотання про витребування доказів. Проте, оскільки заявлено клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду, судом ухвалено порядок розгляду клопотань, а саме, клопотання про проведення розгляду справи в закритому засіданні, про витребування доказів розглянути після вирішення клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду та запропоновано позивачеві подати заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин пропуску такого строку.

За усним клопотанням представника позивача щодо надання часу для підготовки клопотання про поновлення строків та доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду, судом ухвалено про наступне судове засідання на 18.01.2018 року.

Через канцелярію суду 18.12.2017 року надійшли пояснення (від 18.12.2017 року №93281) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ПАТ "Діамантбанк", в яких висловлено позицію щодо відмови у задоволені позову.

Через канцелярію суду 12.01.2018 року надійшло клопотання від 18.12.2017 року (від 12.01.2017 року №3393/18) представника позивача про витребування доказів, яке за змістом аналогічне долученому клопотанню в судовому засіданні 18.12.2018 року, з підтвердженням надіслання йог учасникам справи.

15.01.2018 року через канцелярію суду надійшла заява від 09.01.2018 року (від 15.01.2018 року №4028/18) представника позивача з проханням не брати до уваги та відхилити клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду та задовольнити дану заяву.

17.01.2018 року відповідачем надано через канцелярію суду заперечення на заяву про відхилення клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

В судове засідання 18.01.2018 року прибули представники сторін, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ПАТ "Діамантбанк" в поясненнях (від 18.12.2017 року №93281) заявлено клопотання про слухання справи за їх відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання про залишення позову без розгляду підтримала. Нею зазначено, що предметом позовних вимог є бездіяльність Національного банку щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів, яка і призвела до порушення, на думку позивача, прав позивача як кредитора ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та не повернення йому коштів.

На думку Національного банку, адміністративний позов позивача має бути залишено без розгляду в зв'язку з пропуском останнім строку звернення до суду, перебіг якого розпочався з дня розміщення 24.04.2017 року на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку інформації про запровадження тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «ДІАМАНТБАНК», у зв'язку з прийняттям Національним банком постанови Правління Національного банку України від 24.04.2017 №264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» до категорії неплатоспроможних».

Зазначена інформація знаходилась у загальному доступі з моменту її публікації в офіційних виданнях та на офіційному сайті Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка публікується відповідно до статей 34, 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наведене вище, на думку Національного банку дає підстави стверджувати, що 24.04.2017 року позивач дізнався та повинен був дізнатись про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ДІАМАНТБАНК», що є наслідком визнання Національним банком згаданого Банку неплатоспроможним, і яке, в свою чергу згідно з доводами позивача, є наслідком протиправної бездіяльності Національного банку щодо здійснення банківського нагляду за діяльністю ПАТ «ДІАМАНТБАНК» відповідно до статті 55 Закону України «Про Національний банк України».

Також, представник відповідача звертає увагу на те, що протиправна бездіяльність Національного банку щодо здійснення банківського нагляду за діяльністю Банку, яка на думку Позивача мала місце, завершилась 24.04.2017 - з моменту віднесення Банку до категорії неплатоспроможних. Як зазначено в частині третій статті 76 Закону про банки, Національний банк не здійснює банківський нагляд за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.

Відтак, звернення Позивача до суду із позовом 03.11.2017 відбулось поза межами шестимісячного строку, установленого статтею 122 КАС України.

Представником позивача підтримано в судовому засіданні заяву, в якій просить: - не брати до уваги та відхилити Клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду; - задовольнити дану заяву. Також, з урахуванням наведеного, прошу вважати дану заяву заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В даній заяві представник позивача зауважує, що представником відповідача не надіслано, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду на адресу позивача, що є порушенням процесуального законодавства і просить залишити без розгляду клопотання відповідача.

Щодо відліку строку звернення до суду представник позивача, аналізуючи статтю 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у взаємозв'язку зі статтями 39 та 41 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» приходить до висновку, що прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації, не свідчить про автоматичну подальшу не можливість не виконання банком своїх зобов'язань перед кредиторами, та відповідно про наявність порушення інтересів кредиторів.

Висновок про неможливість подальшого виконання своїх зобов'язань банком, як і повне припинення банківської діяльності, та відсутності подальшого банківського нагляду НБУ за банком, відбувається з дати прийняття рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно зі ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Отже, відповідно до зазначеного вище, банк здійснює банківську діяльність до моменту відкликання банківської ліцензії.

З урахуванням зазначеного вище, ліквідація банку, тобто припинення банківської діяльності, починається з відкликання банківської ліцензії.

Представник позивача зауважила, що Правлінням Національного банку України прийнято рішення від 22.06.2017 року № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ДІАМАНТБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2017 року №2663, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» з 24.06.2017 року до 23.06.2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ДІАМАНТБАНК».

Отже, вважає позивач, якщо навіть, відштовхуватись від загальновідомої інформації, то строк відліку, з якого можливо припустити, що Позивачу стало відомо про не виконання Відповідачем належним чином своїх зобов'язань з контролю діяльності ПАТ «ДІАМАНТБАНК», може?розпочатись з дати прийняття рішення Правлінням НБУ № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ДІАМАНТБАНК» від 22.06.2017 року.

Крім того, представник позивача також зазначила, що з метою з'ясування наявності чи відсутності протиправних дій/бездіяльності з боку Відповідача, внаслідок якої стосовно ПАТ «ДІАМАНТБАНК» прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, представником позивача 28.08.2017 року було направлено адвокатський запит до НБУ України, копія якого міститься в матеріалах справи.

08.09.2017 року представник позивача отримав від Відповідача відповідь на поданий адвокатський запит, а саме, Лист №27-0006/61384 від 05.09.2017 р. (копія міститься в матеріалах справи).

На підставі отриманої вищенаведеної відповіді, Позивач дізнався про протиправну поведінку/бездіяльність Відповідача, що стало підставою для підготовки та подання адміністративного позову до суду.

З урахуванням наведеного вище, вважає представник позивача, що строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, потрібно обраховувати з 08.09.2017 р. - дати отримання відповіді від Відповідача на адвокатський запит - з дати коли Позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої-другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що 22.01.2015 року між ТОВ «БНС Трейд» та ПАТ «Діамантбапнк» укладено договір банківського рахунку №15-01-22-000058, відповідно до умов якого ПАТ «Діамантбанк» відкрито позивачеві поточний рахунок в банківських металах №3640 з його обслуговуванням. Станом на дату звернення до суду на даному рахунку позивача перебувають грошові кошти в сумі 836 701, 40 грн.

Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 24.04.2017 №264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» до категорії неплатоспроможних» та розпочато процедуру виведення ПАТ «Діамантбанк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до Довідки виконуючого обов'язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» від 12.12.2017 року №2417/02.1л вимоги ТОВ БНС Трейд» акцептовані в сумі 836701 гривні 40 коп. та віднесені до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк».

Позивач вважає, що грошові кошти йому повернуто не буде, тому є підстави стверджувати, що внаслідок, в тому числі, бездіяльності Національного банку України, оскільки ним не вжито своєчасних заходів відповідно до статті 55 Закону України «Про Національний банк України», склалася ситуація, яка і призвела до негативних фінансово-економічних наслідків у цьому банку.

Тому позивач звернувся з позовом до суду, предметом якого є оскарження бездіяльності Національного банку щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів, яка і призвела до порушення, на думку позивача, прав позивача як кредитора ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та не повернення йому коштів.

Відповідно до частини третьої статті 76 Закону України від 07.12.2000, № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" (із змінами і доповненнями) Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.

Як вже зазначалось, Правлінням Національного банку України прийнято Постанову від 24.04.2017 №264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» до категорії неплатоспроможних», яка знаходилась у вільному доступі і не заперечується позивачем про обізнаність такої інформації саме з 24.04.2017 року.

Наведене вище, дає підстави стверджувати, що з 24.04.2017 року позивач дізнався та повинен був дізнатися про віднесення Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» до категорії неплатоспроможних, що в свою чергу, згідно з доводами позивача, є підставою для звернення до суду із позовом про оскарження бездіяльності Національного банку України щодо здійснення банківського нагляду за діяльністю публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" відповідно до статті 55 Закону України "Про Національний банк України".

Суд не бере до уваги посилання представника позивача, що позивач про порушення свої прав дізнався з дати відкликання банківської ліцензії або з дати отримання відповіді на адвокатський запит, вважає їх необґрунтованими та помилковими.

Отже, відповідно до вимог частини другої статті 122 КАС України, 24.04.2017 року позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, позивачем засобами поштового зв'язку подано до Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративний позов, який датовано 03.11.2017 року, зареєстровано канцелярією суду 08.11.2017 року №П826/14402/17.

Таким чином, судом встановлено, що адміністративний позов подано з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Частиною третьою статті 123 КАС України встановлено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивачем, на пропозицію суду надати заяву в порядку частини третьої статті 123 КАС України, подано 15.01.2018 року №4028/18 через канцелярію суду заяву, в якій просить: - не брати до уваги та відхилити Клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду; - задовольнити дану заяву; - також, з урахуванням наведеного в заяві просить вважати дану заяву заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 166 КАС України).

Частиною першою статті 167 КАС України встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Як зазначалось, заява позивача містить прохання про залишення клопотання відповідача без розгляду в зв'язку з недотриманням процесуального законодавства в частині надіслання такого клопотання учасникам справи, на що суд зауважує про безпідставність заявленого прохання оскільки клопотання представником відповідача подано 14.12.2017 року, за вимогами редакції КАС України, якою не передбачалось надіслання сторонам клопотань, а з введення в дію КАС України в редакції від 15.12.2017 року такий обов'язок передбачено.

Крім того, позивачем в заяві обґрунтовується дотримання строку звернення до суду, оскільки позивач обліковує його початок не з 24.04.2017 року, а зазначає дві дати - з 22.06.2017 року - дата прийняття рішення Правління НБУ №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» та з 08.09.2017 року - дати отримання відповіді від відповідача на адвокатський запит.

Разом з тим, заява містить прохання не брати до уваги та відхилити клопотання відповідача. Водночас, заява також містить прохання вважати дану заяву заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду (частина друга статті 167 КАС України).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що дана заява представника позивача не відповідає вимогам статті 167 КАС України, що є самостійною підставою відповідно до частини другої статті 267 КАС України для повернення такої заяви заявнику без розгляду.

Проте, оскільки позивач вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду та надає таке обґрунтування в заяві, що унеможливлює позивачем надати пояснення причин пропуску строку звернення до суду та докази їх поважності, суд не вважає цю заяву представника позивача заявою про поновлення строку звернення до суду.

Окрім того, вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, судом також враховується стала судова практика щодо вирішення питання дотримання строку звернення до суду, що підтверджується рішеннями судів, а саме, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.12.2016 у справі №К/800/33877/16, яку ухвалою Верховного Суду України від 23.03.2017 залишено без змін; ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 р. та Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2016 у справі №826/27418/15, які ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.04.2017 залишено без змін; ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 у справі №826/17123/16, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.02.2017 у справі №К/800/2820/17 залишено без змін.

Так, Вищий адміністративний суд України відмовляючи у відкритті касаційного провадження у справі №826/17123/16 зазначає наступне: «з моменту запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» - 20 березня 2015 року, Національний банк України не здійснює банківський нагляд за зазначеним банком, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку, а тому бездіяльність відповідача, яка оскаржується ОСОБА1, мала місце до запровадження тимчасової адміністрації 20 березня 2015 року.

Враховуючи, що інформація про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» перебувала в загальному доступі, перебіг строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 розпочався з 20 березня 2015 року. Окрім того, про обізнаність позивача, як із запровадженням тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», так і з початком процедури ліквідації банку, свідчить отримання ОСОБА1 17 серпня 2015 року гарантованої суми відшкодування в розмірі 200000,00 грн., що підтверджується позивачем».

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Отже, кожній особі гарантується право на звернення до суду.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначив, що "пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків... У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді... Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб" (пункт 35 рішення від 12.03.2009 за заявою № 20347/03 у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України", пункт 50 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93 та № 22095/93 у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства", пункт 59 рішення від 13.07.1995 за заявою № 18139/91 у справі "Толстой Милославський проти Об'єднаного Королівства").

Крім того, у пункті 570 рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" зазначено, що "Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу".

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, позивачем не заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до суду, тому слід залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись вимогами статей 122, 123, 166, 167, 240, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БНС ТРЕЙД" залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст. ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Л.О. Маруліна