Справа № 809/1410/17
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. Справа № 809/1410/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

за участю секретаря судового засідання Подольської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення № 206010/2017/000508/1 від 21.07.2017 року,-

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Прос Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 року ОСОБА_1 (надалі -позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України (надалі- відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення за №206010/2017/000508/1 від 21.07.2017 року.

Позовні вимоги з урахувнням їх уточнень мотивовані тим, що відповідачем незаконно, всупереч вимогам статтей 49, 53, 57 Митного кодексу України, винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару за №206010/2017/000508/1 від 21.07.2017 року, внаслідок чого позивачем надміру сплачено митні платежі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у адміністративному позові. Суду пояснили, що ОСОБА_1 за 6 500 євро придбано в Німеччині легковий автомобіль, марки "Mersedes-Benz" модель "С-200" 2012 року випуску. Митні процедури здійснювалися ним при посередництві митного брокера, який при заповнені декларації митну вартість даного транспортного засобу визначив за основним методом - за ціною договору. Однак, відповідачем відмовлено у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку з відсутністю в поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. При цьому відповідачем в порушення вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України не витребувано в ОСОБА_1 додаткових документів на підтвердження вартості автомобіля та не проведено процедури консультацій між органом доходів і зборів і декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України, а самостійно визначено митну вартість автомобіля за резервним методом. Прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вищевказаного транспортного засобу призвело до того, що позивачем, як декларантом, безпідставно переплачено мито.

Представником відповідача адміністративний позов не визнано, з підстав, зазначених у поданому запереченні. Суду пояснила, що згідно статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, у відповідності до частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. В порушення приписів частини 2 статті 53 Митного кодексу України, позивачем не було надано документів, які підтверджують митну вартість автомобіля. Обираючи метод визначення митної вартості автомобіля марки "Mersedes-Benz" модель "С-200", ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2, відповідачем дотримано вимоги положень Митного кодексу України, внаслідок чого оскаржуване рішення є правомірним. В задоволенні позову просила відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 05.07.2017 року на підставі рахунку -фактури № Н01707JK727, придбано у нерезидента «S&Ps Торгівля автомобілями» (власник: Хіларіус-Йозеф Світалла) транспортний засіб - легковий автомобіль марки "Mersedes-Benz" модель "С200", ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2, вартість автомобіля - 6 500 євро (включно з 19% ПДВ) (а.с.15,16).

Декларантом для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу 20.07.2017 року через свого представника - ФОП ОСОБА_4, подано відповідачу в електронній формі митну декларацію на ввезений транспортний засіб за № UA 206010/2017/414982, згідно змісту якої заявлено його вартість - в розмірі 6 500 євро, що в еквіваленті на національну валюту становило 194488,87 гривень (курс валюти 29,921 грн.).

В графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 6 500 євро, а отже митну вартість транспортного засобу декларантом визначено за основним методом (ввізне мито в розмірі 10 відсотків; акцизний податок за 1 куб. см об'єму двигуна; податок на додану вартість в розмірі 20 відсотків) (а.с. 64).

Згідно квитанції за № 60 від 14.07.2017 року позивачем здійснено попередню оплату за митне оформлення транспортного засобу в сумі 86 650 гривень (а.с.18).

На митному посту було здійснено огляд легкового автомобіля марки "Mersedes-Benz" модель "С-200", тип кузова "універсал", ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2, тип двигуна - дизель, об'єм двигуна - 2 143 см3, потужність двигуна - 100 КВТ, календарний рік виготовлення - 2012, про що складено відповідний акт (а.с.19,71).

В додатковому аркуші до акту про проведення митного огляду товарів від 17.07.2017 року зафіксовано пошкодження транспортного засобу, а саме: пошкоджено лакофарбоване покриття, забруднено оббивку салону та сидінь. (а.с.71).

До митної декларації № UA 206010/2017/414982 декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) Н01707JK727 від 05.07.2017 року, декларацію про походження товару 0380 від 05.07.2017 року, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA20903/2017/12758 від 17.07.2017 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу DZ657005 від 09.03.2012 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ZBI 193711893 від 12.07.2017 року, паспорт громадянина України.

Відповідачем при митному оформленні вищевказаного автомобіля встановлено можливе заниження митної вартості товару, оскільки позивачем на вимогу Івано-Франківської митниці не надано квитанції, яка підтверджує факт та розмір оплати при купівлі-продажу автомобіля, тобто, документ, який зазначено у частині 2 статті 53 Митного кодексу України як обов'язковий, який впливає на його вартість при розмитненні.

З метою витребування вищевказаного документу у декларанта, відповідачем, в порядку письмових консультацій, через електронну систему «АСМО Інспектор», сформовано повідомлення за № 1 та № 2 представнику декларанта - ФОП ОСОБА_4 про необхідність його подання, а також документу, що підтверджує комплектацію даного транспортного засобу (а.с. 79).

У відповідь на вищевикладені повідомлення представником декларанта представлено висновок за № 76 експертного товарознавчого дослідження від 21.07.2017 року, а також надано відповідь наступного змісту: «Відповідно до змісту ч.2 ст.53 МК України подати документи для підтвердження заявленої митної вартості :- якщо рахунок сплачено -банківські платіжні документи; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації товару по МД № UA 206010/2017/414982 немає змоги та надаватись не будуть. Прошу винести рішення раніше 10-денного терміну» (а.с. 78).

Внаслідок чого, відповідачем за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації № UA 206010/2017/415069 та доданих до неї документів, 19.09.2017 року відмовлено у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку з відсутністю в поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Вказану відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA 206010/2017/01602. В ній відповідач вказав, що перший метод не застосований у зв'язку з ненаданням документів, передбачених у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджує вартість товару та містять реквізити, визначення митної вартості; у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5. Джерело інформації Каталог SCHWACKELISTE 01/2017 з врахуванням коригувань на комплектацію автомобіля та технічний стан. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 частини 2 ст. 55 та главою 4 Митного кодексу України. (а.с. 66 - 67).

У зв'язку з вищенаведеним, 21.07.2017 року відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів № UA 206010/2017/000508/1 , яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 9 037,5 євро (а.с.68).

Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби України визначено митну вартість вищевказаного автомобіля в гривнях до суми - 272 397,71 гривні.

У зв'язку із коригуванням вартості автомобіля, позивачем, на підставі поданої представником декларанта - ФОП ОСОБА_4 МД № UA 206010/2017/415069 від 24.07.2017 року здійснено доплату мита . (а.с.14, 18, 65).

Надаючи правову оцінку обгрунтованості оскаржуваного рішенням суб'єкта владних повноважень, суд виходив зі наступного законодавчого регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 1 Митного Кодексу України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 49 вказаного Кодексу встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частин 1 та 2 статті 51 Митного Кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 54 Митного Кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1-4 статті 57 Митного Кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частини 1 статті 58 Митного Кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного Кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч.3 ст.58 Митного Кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного Кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із частиною 2 статті 52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

В частині1 статті 53 Митного Кодексу України зазначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного Кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 54 Митного Кодексу України).

В частині 6 статті 54 Митного Кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого позивачем транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації № UA 206010/2017/414982, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом не подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв'язку з відсутністю у документах, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України - всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого транспортного засобу.

Контроль за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів при ввезенні їх на митну територію України та недопущення випадків заниження бази оподаткування і надходжень до Державного бюджету України здійснюється відповідно до наказу Державної митної служби України від 13.10.2006 № 885.

Пунктом 1.1 вказаного Наказу встановлена вимога щодо постійного контролю органами митниці за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, за формулами, зазначеними в пункті 7.35 Методики.

Порядок визначення вартості транспортного засобу встановлено розділом VII Методики.

Так, згідно пункту 7.53 Методики, вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах без врахування витрат на навантаження, вивантаження, перевантаження КТЗ (його складників), вартості транспортування; страхових сум; комісійних та брокерських винагород, інших витрат.

Відповідно до пункту 7.53.9 Методики, підставою для зниження вартості КТЗ унаслідок його аварійних пошкоджень або розукомплектування є обов'язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України (в декларації, документах на придбання КТЗ або в довідці поліції про дорожньо-транспортну пригоду під час переміщення КТЗ до митного кордону України) та в акті про проведення митного огляду.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вже зазначалоcя, судом встановлено, що відповідачем повідомлено позивача, які саме числові значення складових митної вартості транспортного засобу чи відомостей щодо фактично сплаченої ціни були відсутні та витребовував докази, які б засвідчили достовірну вартість автомобіля на момент купівлі. Натомість, позивачем у порядку процедури митної консультації з відповідачем таких доказів представлено не було.

Зазначена відповідачем у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів про відсутність в поданих декларантом документах всіх відомостей про складові митної вартості транспортного засобу, суд розцінює як обґрунтовану підставу для прийняття оскаржуваного рішення.

Поряд з цим позивачем не доведено суду можливість застосування другого-п'ятого методів визначення митної вартості товару.

Згідно частини 5 статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Наведене свідчить про дотримання Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби України вимог частини частини 5 статті 57 Митного кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем обгрунтовано відповідно до статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу із застосуванням резервного методу, який застосовано в порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Водночас, суд не приймає до уваги твердження позивача про неврахування збоку відповідача факту наявності у нього документу про сплату вартості придбаного ним авто згідно рахунку - фактури № Н01707JK727, а саме квитанції від 11.07.2017 року, що долучена судом до справи (а.с. 81), з наступних мотивів.

У відповідності до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбаченихчастиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог частини 5 статті 55 Митного кодексу України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частинами 9 та 10 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Однак, як встановлено судом позивач таким правом звернення до відповідача впродовж 80-денного строку не скористався, внаслідок чого у відповідача не було обгрунтованих підстав для перегляду власного рішення про коригування митної вартості товару за №206010/2017/000508/1 від 21.07.2017 року.

Поряд з цим, суд критично сприймає твердження позивача про те, що його уповноважена особа - ФОП ОСОБА_4 не повідомив його завчасно про необхідність подати митним органам платіжний документ щодо сплати вартості авто, хоча він у нього був в наявності.

При цьому суд виходить із базових засад відповідальності, що визначені статтею 266 Митного кодексу України, якою зокрема визначено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Враховуючи вищевикладене, на переконання суду рішення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів № UA 206010/2017/415069 винесено обгрунтовано, з урахуванням всіх фактичних обставин по справі, внаслідок чого в задоволенні вимог позивача щодо скасування зазначеного рішення слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) - АДРЕСА_1;

Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби України () - вул. К. Данила 20, м. Івано-Франківськ.

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 29 січня 2018 р.