Справа № 826/6377/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 січня 2018 року № 826/6377/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс України» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними та скасування постанови в частині,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс України» (далі - позивач, ТОВ «Санофі-Авентіс України») до Головного управління Держпраці у Київській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці у Київській області), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати Постанову Головного Управління Держпраці у Київській області № 285 від 03.05.2017 року в частині порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» вимог ч.2 ст.48 Кодексу законів про працю України, абзацу 2 п.1.1 глави 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова в частині порушення Позивачем ч.2 ст.48 КЗпП України та абзацу 2 п.1.1 глави 1 Інструкції № 58, прийнята на підставі висновків органу уповноваженого на проведення перевірки дотримання підприємством трудового законодавства, є такою на думку позивача, що не відповідає критерію обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Відтак позивач вважає оскаржувану постанову в частині протиправною і незаконною та такою, що підлягає скасуванню в частині.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши, що при вирішенні питання про накладення штрафу на позивача дія у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечив, просив відмовити у задоволені адміністративного позову.

З урахуванням вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 13.07.2017р.), за згодою сторін суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Київській області Ларіною Тетяною Анатоліївною на підставі наказу від 11.04.2017 року №1001 та направлення на перевірку від 11.04.2017 року №828 проведено позапланову перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс України» з питань додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У ході перевірки було встановлено порушення, що зафіксовані у акті позапланової перевірки №26-186/475 від 18.04.2017 року:

- у порушення вимог ст.142 КЗпП України правила внутрішнього трудового розпорядку затверджені директором, а не представником трудового колективу за поданням власника або уповноваженого ним органом (профспілковим представником);

- ч. 2 ст. 48 КЗпП України, абз. 2 п. 1.1 затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників не забезпечено ведення трудових книжок на всіх працівників, які працюють.

За результатами розгляду вищезазначених порушень, Першим заступником начальника Головного управління Андрієнком В.С. було прийнято рішення про винесення Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №285 від 03.05.2017 на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України розмірі 3200 гривень на ТОВ «Санофі-Авентіс Україна».

Позивач, не погоджуючись з вищезгаданою постановою в частині, звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96)).

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У свою чергу ГУ Держпраці у Київській області є таким територіальним управлінням, юрисдикція якого поширюється на Київську область та місто Київ.

До набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України про затвердження порядку перевірок додержання законодавства про працю діє затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (далі - Порядок №390), який визначає процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 "Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)",Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Відповідно до п. 2 Порядку №390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Пунктом 3 Порядку №390 передбачено, що Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів (абз. 4 п. 3 Порядку №390).

Приписи ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закону про державний нагляд) визначають, що підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

З наведеного випливає, що і положеннями Закону про державний нагляд, і приписами Порядку №390 передбачено можливість проведення позапланової перевірки суб'єкта господарювання на предмет дотримання вимог законодавства про працю за зверненням фізичних та/або юридичних осіб за обов'язкової наявності згоди Держпраці України на її проведення. При цьому форми такого звернення чинне законодавство не закріплює.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 24, ст. 48 КЗпП, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудові книжки ведуться на студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності.

На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, перевірка підприємства з питань дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування проводилась за заявою колишньої працівниці ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» - ОСОБА_3

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії наказу про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_3 від 20.09.2016 року №К-58/16 остання була звільнена з займаної посади за прогули без поважних причин (пункт 4 статті 30 КЗпП України) з 20 вересня 2017 року.

Не погоджуючись зі звільненням, ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду. Так, відповідно до наданої позивачем копії рішення Шевченківського районного суду у справі №761/39962/16-ц від 10.07.2017 року за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді у задоволені позову відмовлено у повному обсязі. Зазначене рішення набрало законної сили 03.10.2017 року відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва.

Відтак, судом встановлено, що на момент проведення перевірки Головним управлінням Держпраці у Київській області, а саме у період з 18.04.2017 по 21.04.2017 року, ОСОБА_3 була звільнена та фактично не працювала на підприємстві. Відтак, у позивача на законних підставах була відсутня трудова книжка ОСОБА_3 станом на момент проведення перевірки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не було порушено вимоги ч.2 ст.48 Кодексу законів про працю України, абзацу 2 п.1.1 глави 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, відтак постанова Головного Управління Держпраці у Київській області № 285 від 03.05.2017 року підлягає скасуванню в даній частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» таким, що підлягає задоволенню

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ними судові витрати.

При цьому, Законом України від 06.12.2016 № 1774гVIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набув чинності 01.01.2017) частину першу статті 5 доповнено пунктом 20, згідно якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляд) та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р «Питання Державної служби з питань праці» на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п. 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, при реалізації державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в межах Києва та Київської області, Державна служба України з питань праці діє через ГУ Держпраці у Київській області, а тому Головне Управління Держпраці у Київській області відповідно до пункту 20 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Водночас, якщо відповідач звільнений від сплати судового збору, а позивач його сплатив, то у разі задоволення позову на користь позивача стягується сплачений розмір судового збору з Державного бюджету України або відповідного місцевого бюджету.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» (, 01033, м. Київ, вул. Київ, вул. Жилянська, 48-50 А) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати Постанову Головного Управління Держпраці у Київській області № 285 від 03.05.2017 року в частині порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» вимог ч.2 ст.48 Кодексу законів про працю України, абзацу 2 п.1.1 глави 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

4. Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» (, 01033, м. Київ, вул. Київ, вул. Жилянська, 48-50 А) судові витрати в розмірі 1600,00 грн. за рахунок Державного бюджету, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур