Справа № 826/877/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 січня 2018 року № 826/877/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Борсуковській А.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_1.,

представника відповідача: Лакомкіної Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_3 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що отримані нею доходи у вигляді спадщини не підлягають оподаткуванню, відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вказав на правомірність прийнятих рішень, прийнятих за результатами перевірки позивача.

Розглянувши документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 02.07.2016 року №425 посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питання повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору від доходів, отриманих у вигляді спадщини (дарунка) від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення за період з 01.01.2015 року по 321.12.2015 року, про що складено акт від 05.08.2016 року №1151/13-06/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем порушення вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 167.2 статті 167, підпункту 174.2.2 пункту 174.2, пункту 174.3 статті 174, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме - неподання податкової декларації за 2015 рік, не задекларовано дохід у сумі 1 302 000,00 грн., отриманий внаслідок прийняття спадщини від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення та не виконано грошові зобов'язання - не нараховано і не сплачено в бюджет податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 65 100,00 грн.; статті 163, статті 168, статті 171, статті 176, статті 161 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме - невизначено до сплати податкові зобов'язання з військового збору за 2015 рік у сумі 19 530,00 грн.

За результатами проведеної перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.08.2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок з доходів фізичних осіб у розмірі 81 545,00 грн., з яких 65 100,00 грн. за основним платежем та 16 445,00 грн. штрафні (фінансові) санкцій та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - військовий збір у розмірі 24 412,50 грн., з яких 19 530,00 грн. за основним платежем та 4 882,50 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржила їх в адміністративному порядку, за результатами розгляду скарги якої, податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Досліджуючи обґрунтованість прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI, зокрема кодекс визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового Кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Згідно із приписами пункту 174.6 статті 174 Податкового кодексу України кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Пунктом 174.1 статті 174 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом спадщини платника податку є, зокрема, об'єкт нерухомості.

При цьому відповідно до пункту 174.3 статті 174 Податкового кодексу України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, включається спадкоємцями до складу загального річного доходу платника податку, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб.

Ставки податку на доходи фізичних осіб, за якими оподатковуються об'єкти спадщини, передбачено пунктами 174.2 та 174.6 статі 174 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України об'єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою у разі, якщо успадковуються членам сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, якими, згідно Податкового кодексу України, вважаються батьки фізичної особи, чоловік та дружина, діти, у тому числі усиновлені згідно підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2015 році отримала дохід у розмірі 1 302 000,00 грн., за рахунок прийняття нею у спадщину (дарунок) майна.

На думку відповідача, вказаний дохід підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб у розмірі 5% бази оподаткування, оскільки позивач не є членом сім'ї першого ступеня споріднення.

Так, відповідно до підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України, об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, у розмірі 5% вартості будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Водночас, як встановлено судом, позивач отримала у спадщину майно від своєї бабусі ОСОБА_4. При цьому, мати позивача - ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 30.07.2001 року.

Згідно частини першої статті 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Оскільки Податковий кодекс України не містить поняття "спадкування за правом представлення", до спірних правовідносин слід застосовувати норми статей 1261, 1266 Цивільного кодексу України.

Відтак, спадкування за правом представлення замість ОСОБА_5, яка б одержала право на спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_4, відбулося як члена сім'ї першого ступеня споріднення (підпункт 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), і успадковане майно повинно оподатковуватись за нульовою ставкою, відповідно до абзацу "а" підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України.

Наведене спростовує висновки податкового органу стосовно того, що позивач протягом 2015 року отримала дохід у вигляді спадщини від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм чинного податкового законодавства України та підлягають скасуванню, оскільки нарахування податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій, у даному випадку суперечить вимогам підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу Країни, згідно з яким за нульовою ставкою оподатковуються об'єкти, що успадковуються членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення. Оскільки відсутній об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб, скасуванню підлягає і податкове повідомлення-рішення про визначення податкового зобов'язання щодо сплати військового збору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.08.2016 року № та №.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір у розмірі 1059,58 грн. (тисяча п'ятдесят дев'ять гривень 58 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві ().

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Суддя Є.В. Аблов