Справа № 826/2819/17
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2819/17 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

представника позивача Феліва О.О.,

представника відповідача Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Страхове Агентство» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Страхове Агентство» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Страхове Агентство», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.09.2016 № про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 273 616,66 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.05.2016 позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток №, в якій задекларовано самостійно визначене платником грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 4 217 720,00 грн. з терміном сплати - 20.05.2016.

ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ «Порше Страхове Агентство», результати якої оформлені актом перевірки від 08.09.2016 №7448/26-53-12-05 (далі - акт перевірки).

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати, передбачених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, самостійно задекларованого грошового зобов'язання з податку на прибуток згідно вказаної податкової декларації та на підставі висновків акту перевірки і пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідачем 21.09.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за затримку на 87 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1 368 083,29 грн. застосовано штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу, а саме, 273 616,66 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване повідомлення-рішення є правомірним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1. ПК України).

Як визначено у п.294.1. ст. 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Пунктом 49.18 ПК України встановлені строки подання податкових декларацій, а саме: податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до п.75.1ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до п.76.1.ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов'язань встановлений статтею 54 ПК України, п. 54.1 якої визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 87.1. ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 110.1 ст.110 ПК України).

Відповідно п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством (п. 31.1 ст. 31 ПК України).

Згідно з вимогами ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У випадку застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків відповідно до ст.116 ПК України надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення. За одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

З метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881 (далі - Порядок №422).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаного Порядку облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Як установлено судом та вбачається із постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.12.2015 року у справі №826/22179/15, у квітні 2015 року працівниками ДПІ у Дніпровському районі проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «ПСА» з податку на прибуток (податкова декларація за звітний податковий період 2014 рік від 02.03.2015 року № та уточнююча податкова декларація від 25.03.2015 року №). У ході перевірки встановлено, зокрема, що Позивачем в порушення пп. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 ПК України враховано у зменшення нарахованої суми податку (р. 13 декларації) суму 1 095 800,00 грн. авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів (р. 13.5.1 табл. 1 дод. ЗП до рядку 13 декларації). Крім того, під час перевірки виявлено, що платіжним дорученням №189 від 28.03.2014 року сплачено 3 350 158,38 грн., але, починаючи з 08.09.2014 року до кінця року відбувалося перерахування коштів на інший рахунок. Загальна сума повернення становить 1 095 800,00 грн., а залишок сплаченої суми авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів 2 254 358,38 грн., що може бути враховано відповідно до пп. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 ПК України у зменшення нарахованої суми податку.

Крім іншого, за наслідками перевірки встановлено, що ТОВ «Порше Страхове Агентство» не у повному обсязі враховано у зменшення нарахованої суми податку (р. 13 декларації) суму нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України (р. 13.7 табл. 1 дод. ЗП до р. 13 декларації), оскільки сума нарахованого протягом 2014 року авансового внеску з податку на прибуток складає 4 262 702,00 грн.

Встановлені обставини стали підставою для прийняття Відповідачем податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 21.04.2015 року №, яким Позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 273 950,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 03.07.2015 року №10354/10/26-15-10-06 задоволено скаргу Позивача та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.04.2015 року №.

Разом з тим, відповідачем 07.04.2015 року винесено податкову вимогу форми «Ю» №2325-23 у зв'язку з тим, що станом на 06.04.2015 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на прибуток підприємств (КБК 11021000) (згідно податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік від 02.03.2015 року № з урахуванням переплати у розмірі 3 067 797,38 грн.) складала 1 145 789,62 грн. Крім того, 07.04.2015 року ДПІ у Дніпровському районі прийнято рішення №2325-23 про опис майна у податкову заставу.

У вересні 2015 року ТОВ «Порше Страхове Агентство» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа №826/22179/15) з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування вимоги від 07.04.2015 року №2325-23 та рішення від 07.04.2015 року №2325-23 про опис майна, переданого у податкову заставу, який був задоволений.

Водночас, як вбачається з витягу з електронного кабінету платника податків ТОВ «Порше Страхове Агентство» за 2015-2017 роки з 11.03.2015 року за товариством обліковується від'ємне сальдо розрахунків у сумі 1 145 789,62 грн.

У зв'язку із зарахуванням сплаченої за платіжним дорученням №462 від 22.09.2015 року суми коштів 50 407 грн. станом на 06.10.2015 сума від'ємного сальдо розрахунків становить 1 095 382,62 грн. та з цього часу підприємству нараховується пеня за податковою декларацією від 02.03.2015 року.

При цьому, не зважаючи на скасування в адміністративному порядку податкового повідомлення-рішення 21.04.2015 року №, а також оскарження в судовому порядку податкової вимоги від 07.04.2015 року №2325-23, сплачені позивачем кошти почали зараховуватися відповідачем у сплату пені та основного боргу.

Так, на погашення такої заборгованості були спрямовані сплачені товариством кошти відповідно до платіжних доручень №509 від 27.10.2015, №545 від 24.11.2015, № 567 від 09.12.2015, №93 від 03.03.2016.

Таким чином, у зв'язку із зарахуванням частини коштів, спрямованих на погашення поточних зобов'язань, в рахунок погашення заборгованості, зазначеній у податковій вимозі від 07.04.2015 року №2325-23, яка продовжувала обліковуватися в обліковій картці позивача, у товариства утворилася заборгованість зі сплати поточних зобов'язань.

Тобто, у платника податків в обліковій картці продовжувала значитись заборгованість із сплати обов'язкових платежів, розмір якої відповідає сумі зазначеній у первісній вимозі від 07.04.2015 року №2325-23 плюс нарахована пеня.

Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток № від 29.02.2016 товариством самостійно визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 3 821 833 грн., яке було сплачено згідно платіжного доручення №93 від 03.03.2016.

Однак, як зазначалось вище, частина суми коштів за вказаним платіжним дорученням була зарахована на сплату податкового боргу, що станом на час сплати з урахуванням нарахованої пенсі вже становив 1 244 638 грн.

Таким чином, оскільки кошти, сплачені за податковим повідомленням рішенням, не були зараховані в повному обсязі на сплату поточного зобов'язання, у позивача утворилася заборгованість із сплати такого самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток та в подальшому на вказану суму заборгованості податковим органом товариству 29.03.2016 року виставлена нова вимога про сплату боргу №1001-17 на суму 1 368 084,37 грн.

Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток № від 03.05.2016 товариством самостійно визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 4 217 720 грн., яке було сплачено згідно платіжного доручення №189 від 17.05.2016.

При цьому, частина коштів, сплачених за вказаним платіжним дорученням, була також зарахована на сплату податкового боргу у розмірі 1 368 084,37 грн., що, як і в попередньому випадку, призвело до утворення заборгованості із сплати цього самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток.

В той же час, кошти, сплачені товариством згідно платіжного доручення від 15.08.2016 №352, спрямовані податковим органом на сплату вищезазначеної заборгованості.

Отже, на думку податкового органу заборгованість за самостійно визначеним платником податків грошовим зобов'язанням з податку на прибуток за податковою декларацією з податку на прибуток № від 03.05.2016 сплачено позивачем лише 15.08.2016, тобто з пропуском на 87 днів, що стало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.12.2015 року у справі №826/22179/15, залишеною без змін рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанцій, визнано протиправними та скасовано вимогу від 07.04.2015 року №2325-23 та рішення від 07.04.2015 року №2325-23 про опис майна, переданого у податкову заставу. При цьому, вказаним рішенням встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, у позивача податковий борг відсутній.

Однак, не зважаючи на вказані судові рішення, податковий орган не здійснив коригування в обліковій картці платника податків, чим фактично продовжує обліковувати за позивачем неіснуючу заборгованість та зараховувати платежі за поточними зобов'язаннями у сплату такої заборгованості, нараховувати пеню та штрафні санкції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 21.09.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Страхове Агентство» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 листопада 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Страхове Агентство» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 21.09.2016 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Страхове Агентство» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8 618 (вісім тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 93 (дев'яносто три) коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 29 січня 2018 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.В.Федотов