Справа № 703/3308/17
Суддя: Опалинська О. П.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/3308/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні в залі суду в м. Сміла адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3, в якому просить визнати дії такого щодо винесення постанови серії АР №756632 від 22 жовтня 2017 року неправомірними, скасувати вказану постанову, а провадження у справі закрити в звязку з з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою АР №756632 від 22 жовтня 2017 року інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, 22 жовтня 2017 року близько 08 години 25 хвилин він перебував у м. Черкаси. Рухаючись на належному йому автомобілі «КІА Черато», д.н.з СА0861ВМ, по вул. Смілянська, поблизу будинку №131, яка має по два транспортні потоки протилежних напрямків, наближався до нерегульованого пішохідного переходу. Коли він наблизився до переходу, то зі сторони протилежного до його транспортного потоку, дорогу почав перетинати пішохід. Оскільки пішохід ще не наблизився до лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків та знаходився від нього на значній відстані, відтак він, не маючи можливості застосувати гальмування, так як в цей день йшов дощ та була мокра дорога, та зупинити транспортний засіб, прийняв вправо і дотримуючись безпечної дистанції проїхав пішохідний перехід. В подальшому його зупинили працівники поліції та вказавши, що він порушив п.18.1 ПДР України, склали відносно нього вищевказану постанову. Він намагався пояснити працівникам поліції, що діяв у відповідності до п.18.3 ПДР України, проте його ніхто слухати не став. Жодного доказу на підтвердження правомірності притягнення його правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності, інспектором надано не було. Свідки вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні, фото чи відеофіксація не проводилася. За таких обставин, правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності ґрунтується лише на субєктивній думці працівників поліції. Вважає, що дії інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення серії АР №756632 від 22 жовтня 2017 року є неправомірними, а саму постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, який є субєктом владних повноважень, інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак направив до суду диск з відеофайлами та відзив, відповідно до якого він позовні вимоги не визнає з наступних підстав: 22 жовтня 2017 року о 08 годині 25 хвилин він ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обовязки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час по вул. Смілянська, 131, м. Черкаси став свідком того, як водій автомобіля НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилися пішоходи, не зменшив швидкості, щоб дати дорогу пішоходам, чим порушив вимоги п.18.1 постанови кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року «Про правила дорожнього руху». Зупинивши зазначений автомобіль він проінформував водія про вищевказане порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Після перевірки документів він, згідно вимог ст.279 КУпАП, з врахуванням ст.280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та виніс постанову БР №019097 відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. В позовній заяві позивач зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він виконував вимоги п.18.3 ПДР, проїхавши пішохідний перехід дотримуючись безпечного інтервалу по відношенню до пішоходів. Однак, з норм п.4.9 ПДР слідує, що п.18.3 ПДР встановлює правила проїзду регульованих пішохідних переходів в той час, як позивач по вул. Смілянська, 131, в м. Черкаси не надав перевагу у русі пішоходам, які знаходилися на нерегульованому пішохідному переході та п.18.1 ПДР, за порушення якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює правила проїзду саме нерегульованих пішохідних переходів. Норми п.18.1 ПДР свідчать про перевагу в русі пішоходів на нерегульованих пішохідних переходах перед транспортними засобами та в свою чергу про безумовний обовязок водіїв транспортних засобів при наближенні до пішохідного переходу, за умови перебування на ньому пішоходів, зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу при необхідності, з метою уникнення можливого створення перешкоди чи небезпеки для пішохода. При цьому, сам факт наявності пішоходів на пішохідному переході, до якого наближається транспортний засіб, зобовязує водія зменшити швидкість, незалежно від того на якій відстані від водія перебуває пішохід. Оскільки, він був свідком вчинення правопорушення позивачем, у позовній заяві такий факт проїзду пішохідного переходу та наявності на ньому пішоходів визнає, тому він вважає, що вина позивача в порушенні п.18.1 ПДР доведена та як наслідок, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КПпАП. За таких обставин, вважає що він діяв виключно на підставі та у межах повноважень, постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

15 грудня 2017 року набрав чинності новий Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.10 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України від 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися в судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не зявилися, потреба у заслуховуванні свідків та експертів відсутня, відтак суд приходить до висновку про можливість судового розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові та у відзиві проти цього позову обставини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії АР №756632 від 22 жовтня 2017 року ОСОБА_2 позивача у справі, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що він 22 жовтня 2017 року о 08 год. 25 хв. по вул. Смілянська, 131, в м. Черкаси, керуючи транспортним засобом «КІА СЕRATO», д.н.з. НОМЕР_2, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилися пішоходи, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, чим порушив п.18.1 ПДР України (а.с.3).

Віповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 вважає, що під час руху 22 жовтня 2017 року на транспортному засобі через нерегульований пішохідний перехід, що розташований по вул. Смілянська, 131, в м. Черкаси він керувався п.18.3 ПДР України.

Відповідно до п.18.3 ПДР України проїжджаючи повз пішоходів, які не встигли закінчити перехід проїзної частини і вимушено перебувають на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, водії повинні дотримувати безпечного інтервалу.

Згідно п.4.9 ПДР України у місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора.

У таких місцях пішоходи, які не встигли закінчити перехід проїзної частини дороги одного напрямку, повинні перебувати на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а у разі їх відсутності на середині проїзної частини і можуть продовжити перехід лише тоді, коли це буде дозволено відповідним сигналом світлофора чи регулювальника та переконаються в безпеці подальшого руху.

Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що п.18.3 ПДР України передбачено проїзд через регульований пішохідний перехід, відтак ОСОБА_2 при проїзді нерегульованого пішохідного переходу мав керуватися п.18.1 ПДР України, при цьому судом також враховано, що відповідно до позовної заяви, пішохід при проїзді ОСОБА_2 через нерегульований пішохідний перехід на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а у разі їх відсутності на середині проїзної частини, не перебував.

Разом з тим, аналізуючи п.18.1 ПДР України, суд приходить до висновку, що такий не забороняє рух через нерегульований пішохідний перехід у разі знаходження на такому пішоходів, яким при цьому не буде створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, суд вважає, що для встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є створення ним, під час руху на транспортному засобі через нерегульований пішохідний перехід, перешкод чи небезпеки для пішоходів.

Як вбачається з позовної заяви, під час руху через нерегульований пішохідний перехід по вул. Смілянська, 131, в м. Черкаси транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 22 жовтня 2017 року пішохід перебував на такому в межах протилежного напрямку транспортного потоку від потоку ОСОБА_2, при цьому не наблизився до смуги, що розділяє транспортні потоки.

Вказаний факт відповідачем не заперечується, в звязку з чим, відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, доказуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень, інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції ОСОБА_3, при винесенні постанови серії АР №756632 від 22 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, повинен довести створення ОСОБА_2, під час руху на транспортному засобі через нерегульований пішохідний перехід, перешкод чи небезпеки для пішоходів.

Положеннями ст.222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з відеофайлів, досліджених судом як доказ, що наданий відповідачем на підтвердження законності оскаржуваного рішення, на таких не зафіксовано вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а лише відображені події, які відбувалися після зупинки транспортного засобу останнього працівниками поліції.

Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невуноватості.

Крім того, суд має зазначити, що відповідно до відзиву відповідача, відносно ОСОБА_2 складена постанова БР №019097, хоча відповідно до матеріалів адміністративної справи, відносно останнього складена постанова серії АР №756632, що позбавляє суд можливості дійти висновку, яку саме постанову відповідач вважає обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 222, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 77, 205, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанови серії АР №756632 від 22 жовтня 2017 року.

Постанову серії АР №756632 від 22 жовтня 2017 року, винесену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенантом поліції ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.5 п.15 «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1;

Відповідач інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенант поліції ОСОБА_3, місцезнаходження: вул. Л.Українки, буд.21, м. Черкаси, 18000.

Головуючий О.П.Опалинська