Справа № 597/852/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11747/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2017 року у справі № 597/852/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Вінниця про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалено суддею Торською І.В. в м. Заліщики Тернопільської області 01.11.2017 року згідно даних журналу судового засідання о 15 год. 30 хв.), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, Позивач) звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції у м. Вінниця та просив поновити пропущзений строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 18.07.2017 року серії АР № 621091, провадження по справі закрити.

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2017 року поновлено строк для оскарження постанови, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Позивач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що правил дорожнього руху не порушував, оскільки на вимогу поліцейського надав всі документи на транспортний засіб та дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативні. Висновки про порушення ним правил дорожнього руху жодним чином не підтверджені.

Відзиву на апеляційну скаргу Відповідач не подав.

Учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання.

Відповідно до положень частини 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не оспорено, що 18.07.2017 року інспектор роти № 4 батальйону УПП в м. Вінниці лейтенант поліції Семикрас В.П. виніс постанову серії АР № 621091 про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді 510 гривень штрафу в дохід держави.

З постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що останній 18.07.2017 року, керуючи транспортним засобом МАN 19.414 номерний знак НОМЕР_1, порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 Кодексу України паро адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), так як рухаючись по автомобільній дорозі М-12 Стрий-Знам'янка 346 км., буксируючи напівпричіп TAD НПН-35 нз НОМЕР_2, здійснював перевезення великогабаритного вантажу, який за загальною шириною складає 3,90 м, без відповідного дозволу.

Відповідно до Дозволу № 1300-4846 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого Департаментом превентивної діяльності Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України, строк дії якого з 19.06.2017 року по 18.07.2017 року, вантажному автомобілю МАN 19.414, державний номерний знак НОМЕР_1, з причіпом ТАД НПН-35, державний номерний знак НОМЕР_2, дозволено перевозити вантаж - техніку довжиною 24 м, шириною 3,49 м, висотою 4,49 м, загальною вагою 52 т, з навантаженням на найбільш навантажені вісь 12 т, без автомобіля супроводження.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних

засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Абзац 1 п. 22.5 ПДР передбачає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м.

Підпункт 2 абзацу 1 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 № 879 (далі - Порядок), передбачає, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із заявкою на перевезення вантажу № 3 від 16 липня 2017 року до договору № 01- 06/16 від 01 червня 2016 року перевізник ПП «Транс-Авто-Д», у якому працює водієм ОСОБА_1, 17 липня 2017 року із м. Одеси до с. Куровичі Золочівсього району Львівської області повинен перевести комбайн «John Deere 9650» (габаритні розміри 8,70мх3,43мх3,85м; вага 14,9 т) замовником якого було ПП «ТМК-Січ».

Відповідно до цієї заявки, 16 червня 2017 року Управління безпеки дорожнього руху Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України видало ПП «Транс-Авто-Д» дозвіл № 1300 - 5865 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативні. Термін дії дозволу: з 16 червня 2017 року по 18 липня 2017 року, згідно з визначеним маршрутом; дозволяється перевезення транспортних засобів з визначеними параметрами, зокрема, ширина має складати 3,49 м, а довжина 24 м.

Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (п. 1 Порядку).

Згідно з підпунктами 1, 3, 6-8 абзацу 1 пункту 2 Порядку вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю; стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Відповідно до пункту 3 Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів здійснюється <…> на автомобільних дорогах загального користування уповноваженими Укравтодором дорожніми підприємствами та організаціями разом з відповідними підрозділами МВС.

Пункт 6 Порядку передбачає, що габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до пунктів 15-18 Порядку контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, підприємства Укравтодору, які здійснюють габаритно-ваговий контроль; габаритно-ваговий контроль включає попередній та/або точний; у разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю факту перевищення установлених

габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий

контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль автомобіля МАN 19.414 (номерний знак НОМЕР_3) з напівпричепом TAD НПН-35 (номерний знак НОМЕР_2), яким керував позивач, повинно бути здійснено у межах пунктів габаритно-вагового контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, і саме на цьому наголошує апелянт в апеляційній скарзі, що зупинку було здійснено на узбіччі автодороги М-12 на 346 км в темну пору доби за відсутності стаціонарного чи пересувного пункту габаритно-вагового контролю.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вимірювання габаритів транспортного засобу здійснювалося із застосуванням вимірювальної техніки на стаціонарному чи пересувному пункті (платформі), технічними засобами, що мають нормовані метрологічні характеристики і що здійснювалося принаймні будь-яке вимірювання.

В оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення також не зазначено, яким приладом здійснювався замір габаритів транспортного засобу позивача, і на підставі чого визначено ширину 3,90 м, жодних доказів з цього приводу Відповідачем не надано. В той же час в матеріалах справи наявний наданий Позивачем дозвіл № 1300 - 5865 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативні, та заявку на перевезення вантажу № 3 від 16 липня 2017 року (габаритні розміри 8,70мх3,43мх3,85м; вага 14,9 т) на спростування обставин, зазначених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень зазначеної норми закону було запропоновано Відповідачу надати докази здійснення вимірювання транспортного засобу, яким керував Позивач і підтвердження перевищення допустимих габаритів вантажу, який перевозився Позивачем.

Жодних доказів на пропозицію суду Відповідач не надав.

Таким чином, враховуючи, що докази, які б підтверджували перевезення Позивачем вантажу з перевищенням габаритних обмежень, у справі відсутні, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду погоджується з доводами апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що Відповідачем не доведено факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, а тому постанова серії АР № 867371 від 17 липня 2017 року про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 510 грн. за порушення ст.132-1 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, не повно з'ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому позовна вимога про закриття справи про адміністративне правопорушення також підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 229, 241, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2017 року у справі № 597/852/17 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 621091 від 17 липня 2017 року відносно ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повний текст складено29.01.2018