Справа № 654/3203/17
Суддя: Францішко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 654/3203/17
Провадження № 2-а/654/9/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2018 м. Гола Пристань Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1,
за участю секретаряОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду адміністративну справу №654/3203/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Голопристанського відділу ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Голопристанського районного суду Херсонської області з адміністративним позовом до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Голопристанського відділу ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними та зобовязання провести перерахунок і виплату пенсії. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним: з 22.01.1997 по 01.07.2015 вона працювала на прокурорських посадах в органах прокуратури Херсонської області. Відповідно до Наказу №440к від 25.06.2015 її звільнено з посади за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугою років. Починаючи з вересня 2014 року позивач перебуває на обліку в Голопристанському відділі ОСОБА_4 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області як одержувач пенсії за вислугою років, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру». 25.04.2017 ОСОБА_3 звернулася до Голопристанського обєднаного УПФ України Херсонської області із заявою про перерахунок пенсії, однак їй було відмовлено. Позивач вважає, що відмова відповідача від здійснення перерахунку незаконна, оскільки вона не відповідає вимогам законодавства, у звязку з чим просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок призначеної їй пенсії, починаючи з 01.01.2016 та покласти на відповідача судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені у позові, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, свої доводи представник відповідача виклав в письмових запереченнях.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 22.01.1997 по 01.07.2015 позивач ОСОБА_3 працювала на прокурорських посадах в органах прокуратури Херсонської області. Наказом в. о. прокурора області № 440к від 25 червня 2015 року її звільнено з посади прокурора прокуратури Голопристанського району за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була призначена з 29 вересня 2014 року.

Починаючи з 29 вересня 2014 року по даний час ОСОБА_3 перебуває на обліку в Голопристанському відділі ОСОБА_4 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області як одержувач пенсії за вислугою років, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру» у редакції, що діяла станом на час призначення їй пенсії, в розмірі 70% від суми місячного заробітку. Тобто, між позивачем та державою виникли правовідносини щодо пенсійного забезпечення.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААИ №960543, виданого 28.10.2015 Пенсійним фондом України, підтверджено право позивача на одержання пенсії довічно (а. с. 19).

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, держава взяла на себе обовязок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

30 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505», якою затверджено структуру й умови оплати та нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури України.

25.04.2017 позивач звернувся Голопристанського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області, правонаступником якого є Голопристанський відділ ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного Фонду України Херсонської області, з заявою про перерахунок пенсії, також відповідачеві було надано довідку прокуратури Херсонської області від 1 березня 2017 року за №18/80 вих-17 про підвищення заробітної плати прокурора прокуратури району відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року та №1013 від 09.12.2015 року.

Рішенням №1 від 25 квітня 2017 року ОСОБА_3 було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, про що повідомлено листом за вих. №140/03 від 28.04.2017, який відправлено на адресу місця проживання відповідача поштою 02.06.2017.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним

адміністративним позовом

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювалися ч. ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року).

Так, відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, суд вважає що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

При вирішенні питання про застосування закону в часі (ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»), суд виходить із того, що згідно із ст.22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановлений законом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип очікування субєктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005р. №5-рп/2005, від 29.06.2010р. № 17-рп/2010, від 22.12.2010р. №23-рп/2010, від 11.10.2011р. № 10-рп/2011).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Відповідно до п. 3.2. рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України, вони є загальнообовязковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобовязань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Згідно з п.4 рішення від 11.10.2005р. у справі №1-21/2005 Конституційний Суд України вказав, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоровя, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обовязком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовних органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства прямої дії норм Конституції України, а повноваження у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Також, в абз.14 пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 11,10.2005р. у справі №1-21/2005 також вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року И8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок дійсно має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент мого звільнення, у розмірі 70 % від заробітної плати.

Постановою Верховного Суду України від 06.10.2015 року в адміністративній справі №21-2432-а-15, судовою колегією викладено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, а також механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років, яка діяла на момент призначення пенсії (стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ). Аналогічні рішення були прийняті у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року справа №21-348а-13, від 01.07.2014 справа №21-244а14, які згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обовязковими для судів з необхідністю приведення судової практики у відповідність до його рішень.

Крім того, не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії той факт, що з 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» в редакції від 14 жовтня 2014 року за №1697- VІІ з втратою дії окремих положень Закону України «Про прокуратуру» від 1991 року, де умови та порядок перерахунку пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України. До цього часу Урядом України ці умови та порядок не визначені, а отже діють ч.ч.13 та 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції на час призначення позивачеві пенсії і змін не зазнали.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи (у звязку з переведенням її на інший вид пенсії або за інших обставин) застосуванню підлягає редакція Закону, яким визначався прядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої самої особи саме на момент призначення їй пенсії.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Відповідачем в Доповненні до заперечення на позовну заяву заявлено про необхідність відмови в задоволенні позову з підстави пропуску позивачем строку на оскарження, передбаченого КАСУ, однак на думку суду дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачаться, що лист за вих. №140/03 від 28.04.2017, направлено на адресу позивача 02.06.2017, про що свідчить штамп на поштовому конверті (а. с. 23), саме з цієї дати має відраховуватися 6-місячний термін на оскарження, передбачений КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто з відповідача ОСОБА_6 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 сума сплаченого при подачі позову судового збору 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., що підтверджується наданою до суду квитанцією від 27.10.2017 за №77 (а. с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, ч. 1, 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI, ст. ст. 9, 77, 241-246 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Голопристанського відділу ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Голопристанського відділу ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_3 в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років в розмірі 70 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зі змінами та доповненнями в редакції, що діяла на час призначення пенсії), на підставі довідки прокуратури Херсонської області №18/80вих-17 від 01 березня 2017 року про заробітну плату.

Зобовязати ОСОБА_6 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: Херсонська область, Олешківський район, м. Олешки, вул. Пролетарська, 52) здійснити ОСОБА_3, 19.01.1972 р. н., (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) перерахунок з 01 січня 2016 року її пенсії за вислугою років у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012, №763 від 30.09.2015 та №1013 від 09.12.2015, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції закону від 12.07.2001 року №2663-111, що діяли на час призначення відповідачеві пенсії) з розрахунку 70% від середньої (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно з довідкою Прокуратури Херсонської області №18/80 вих-17 від 01 березня 2017 року, починаючи з 01.01.2016 та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до виплати сумою пенсії за цей час.

Стягнути з ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: Херсонська область, Олешківський район, м. Олешки, вул. Пролетарська, 52) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3, 19.01.1972 р. н., (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), сплачений нею судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 29 січня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_1