Справа № 408/5086/17-а
Суддя: Карягіна В. А.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/5086/17-а
№ 2-а/408/229/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі головуючого- судді: Карягіної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про визнання протиправними та дискримінаційними дій відповідача з зобов'язанням вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про визнання протиправними та дискримінаційними дій відповідача з зобов'язанням вчинити певні дії з зобов'язанням поновити нарахування та виплату пенсію за віком з березня 2016 року. В обгрунтування зазначив, що він є пенсіонеркою за віком, перебуває на обліку в Біловодському об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України в Луганській області, де до березня місяця 2016 року отримував пенсію. З березня 2016 року виплата пенсії була припинена. Просив суд визнати причину пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом поважною. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач присутнім не був, в позові заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача-начальник Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області звернувся на адресу суду з клопотанням розглянути справи за відсутності їх представника. В запереченні відповідач просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що виплата пенсії позивачу була припинена на підставі списків призупинених,наданих Службою Безпеки України в березні 2016 року та з 01.08.2016р на підставі інформацій ного обміну бази УСЗН. , позивач після припинення виплати пенсії з заявою про поновлення її виплати не звертався. Також просить застосувати вимоги ст.99,100КАС України щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 9 КАС України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII , внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами статті 2 зазначеного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбаченихКонституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

З наданих до суду письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що також підтверджено пенсійним посвідченням НОМЕР_1

Згідно із статтею 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно довідки № 920025588 від 04.06.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, в Управлінні соціального захисту населення Біловодської РДА Луганської області , з якою був поставлений на облік в ПФ України в Біловодському районів Луганської області з подальшим отриманням пенсії.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 року прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» № 595. Цією постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Як видно з заперечення начальника управління Біловодського об'єднаного ПФУ, з метою виконання постанови КМУ №365 від 08.06.2016року, згідно з якою соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеним особам з підстав, передбачених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та на підставі списків призупинених наданих Службою Безпеки України в березні 2016 року та з 01.08.2016 року на підставі інформаційного обміну бази УПСЗН, виплата пенсії йому була припинена з 01.03.2016 року., по теперішній час за поновленняім дії довідки не звертався

Керуючись положеннями ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує до спірних правовідносин Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706 та Закон України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які мають вищу юридичну силу, а тому посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року, суд до уваги не приймає.

Матеріалами справи також встановлено , що попри фактичне припинення нарахування та виплати пенсії, відповідачем не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачеві з 01.03.2016, даних про скасування довідки № 920025588 від 04.06.2015 року відповідачем до суду не надано. За інформацією управління соціального захисту населеення Біловодської РДА від 19.01.2018 року довідка внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 № 920025588 за адресою АДРЕСА_1, є дійсною, тобто, дана довідка скасована не була і на час припипення нарахування та виплату пенсії була дійсною.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Що стосується пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, про яке вказує представник відповідача в запереченні, суд приходить до наступного.

Позивачем вказано, що про невідповідність дій відповідача вимогам Конституції України та інших законодавчих актів він дізнався кілька місяців назад із засобів масової інформації. Він не міг передбачити, що орган держави, в даному випадку відповідач, який покликаний захищати права і законні інтереси громадян у сфері пенсійного та соціального забезпечення, може ці права порушити. Відповідач позивача з приводу цього не інформував.

За приписами п.п.1,2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За таких обставин, враховуючи, що припинення виплати пенсії позивачу відповідачем було неправомірним, посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду із зазначеним позовом суд до уваги не бере.

Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 року у справі № 21-1249а16 (ЗДРСР 58275228) зазначив, що спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.У цій же постанові Верховний Суд України наголосив, що при розгляді цієї справи слід застосувати положення спеціальних норм. Таким чином Верховний Суд України не виключає можливості, що спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами за минулий час, на підставі ч.1 ст. 122 КАС України можуть розглядатися поза межами шестимісячного строку.

За таких обставин, з огляду на час припинення органом Пенсійного фонду виплати позивачу пенсії, зазначена відповідачем підстава припинення виплати пенсії не була передбачена чинним законодавством, тому виплата пенсії має бути поновлена з часу припинення її виплати, яке було неправомірним.

Підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80грн

На підставі викладеного, керуючись Законом України «« Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р зі змінами та доповненнями , постановою КМУ «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» № 595, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, ст.ст.9, 242-244, 246, 250, 371 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати протиправними дії Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 березня 2016 року,

Зобов'язати Біловодське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 1 березня 2016 року .

Постанову в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області.

Зобов'язати Біловодське ОУПФУ Луганської області подати до Біловодського райсуду Луганської області звіт про виконання постанови суду до 24 березня 2018року

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з часу її проголошення.

Суддя

Біловодського райсуду В.А.Карягіна

Луганської області