Справа № 404/5933/17
Суддя: Панфілова А. В.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/5933/17
Номер провадження 2-а/404/54/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов»язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання бездіяльності протиправною Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії та скасувати рішення №718 від 29.06.2017 року та зобов»язати Кропивницьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області поновити виплату ОСОБА_1, починаючи з вересня 1996 року, надалі уточнила згідно заяви і просила з 07.10.2009 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації.

В судове засідання представник позивача надала заяву про підтримку позовних вимог, в обґрунтування позову зазначено, що 1957 року по 1993 рік працювала на підприємстві Кіровоградської панчішної фабрики ім. С М Кірова.

05.07.1993 року Ленінським районним відділом соціального забезпечення м. Кіровограда була призначена пенсія за віком, яку отримувала до вересня 1996 року.

У вересні 1996 року виплата пенсії була призупинена у зв'язку із її виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

12 червня 2017 року по приїзду на Україну, звернулась із заявою до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про поновлення виплати пенсії за віком відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак було відмовлено у поновленні виплати пенсійного забезпечення, припиненого управлінням праці та соціального захисту населення м. Кіровограда з 01.09.1996 року.

В подальшому, звернулась із заявою про поновлення виплати пенсії до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. На що отримала відповідь за підписом в. о. начальника Головного управління О.Романченко, що відповідно до ст. 51 Закон України «Про загальнообов»зкове державне пенсійне страхування» під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Управління послалось , що згідно пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється зокрема на весь час проживання пенсіонера за кордоном якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України.

Стверджує, що частиною 4 статті 8 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» за №1058-1V від 09.07.2003 року визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах мають права на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов»язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналогічне положення викладене у частині 2 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-ХІІ від 05.11.1991 року.

Згідно частини 3 та частини 4 статті 1 вищевказаного Закону пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами провадиться на основі договорів угод з іншими державами. У тих випадках коли договорами угодами між Україною та іншими державами передбачено інші правила ніж ті що містяться у цьому Законі то застосовуються правила встановлені цими договорами угодами, а тому просить задовольнити позов повністю.

В судове засідання представником відповідача надано заперечення проти позову з посиланням, що на адресу управління надійшла заява про поновлення виплати пенсії від 12.06.2017р.

За результатами розгляду заяви управлінням прийнято рішення № 718від 29.06.2017 про відмову в поновленні виплати пенсії, виходячи з того, що Управління не припиняло виплату пенсії, так як виплата пенсії була припинена ще з 01.09.1996 року управлінням управлінням праці та соціального захисту населення Заява датована 12.06.2017 в якій міститься вимога поновити виплату пенсії, під час дії Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так як позивачу виплату пенсії припинено згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», які є чинними і на сьогодні визнання норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не мають жодного відношення до правовідносин між управлінням та позивачем по справі, які припинялися між управління соціального захисту населення з 01.09.1996 року.

П. 2.9. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005року зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України № 1566/11846 від 27.12.2005року з змінами та доповненнями передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Тобто це має бути оригінал документу пред'явлений особою особисто.

Позивачем пропущено строк звернення до суду визначений ст.99 КАС України, так як позовні вимоги містять вимогу про поновлення з вересня 1996р. то до цього часу до моменту подання адміністративного позову пройшло понад 21 рік. А позивач вперше звернулася з заявою, яка датована 12.06.2017р., а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю .

Судом встановлено наступні факти.

ОСОБА_1 з 1957 року по 1993 рік працювала на

підприємстві Кіровоградської панчішної фабрики ім. С М Кірова.

05.07.1993 року Ленінським районним відділом соціального забезпечення м. Кіровограда позивачу була оформлена і призначена пенсія за віком, яку позивач отримувала до вересня 1996 року.

У вересні 1996 року виплату пенсії позивачу було призупинено у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

12 червня 2017 року по приїзду на Україну, позивач звернулась із заявою до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про поновлення виплати пенсії за віком відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак позивачу було відмовлено у поновленні виплати її пенсійного забезпечення, припиненого управлінням праці та соціального захисту населення м. Кіровограда з 01.09.1996 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку , що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу (7 жовтня 2009 року) територіальні органи Пенсійного фонду України мають відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 12 травня 2015 року та 19 травня 2015 року (справи №21-180а15, №21-168а15), які відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для всіх судів України.

Позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відповідно до ст. 139 КАС України стягнути з бюджетних асигнувань Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на користь позивача 640 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, ст.ст. 246,250,251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ІПН-НОМЕР_1) до Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області ( вул. Соборна 4, м. Кропивницький, 25001, код ЄДРПОУ- 40385148) про визнання протиправною бездіяльність та зобов»язання до вчинення дій, задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії та скасувати рішення №718 від 29.06.2017 року протиправною.

Зобов»язати Кропивницьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області поновити виплату ОСОБА_1, починаючи з 07.10.2009 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації.

Стягнути із Бюджетних асигнувань Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з для проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда