Справа № 813/3308/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/12393/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Торкот Д. О.;

представника відповідачів - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Апарату Верховної ОСОБА_2 України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року в справі № 813/3308/17 (головуючий суддя Гулкевич І. З., м. Львів, повний текст постанови складено 20 листопада 2017 року) за позовом ОСОБА_3 до Апарату Верховної ОСОБА_2 України про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2017 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_3 до Апарату Верховної ОСОБА_2 України про зобовязання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_3 компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку з 09 квітня 2014 року по 16 серпня 2017 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що відповідач всупереч вимогам ст.116 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) не здійснив повного розрахунку з позивачем у день звільнення, відтак, у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, відповідач, відповідно до ст.117 КЗпП України зобовязаний виплати позивачу його середній заробіток за весь час затримки, а саме за період з 09 квітня 2014 року по 16 серпня 2017 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено. ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_2 України нарахувати і виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку з 09 квітня 2014 року по 16 серпня 2017 року з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Апаратом Верховної ОСОБА_2 України, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року залишеною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, а саме зобовязано ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_2 України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку 82,5 календарних дні з проведенням індексації несвоєчасно виплачених коштів та зобовязано ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_2 України нарахувати та виплати компенсацію середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 07 вересня 2010 року по 08 квітня 2014 року.

01 березня 2017 року постановою Вищого адміністративного суду України апеляційну скаргу Апарату Верховної ОСОБА_2 України задоволено частково, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2013 року скасовано, постанову Львівського окружного адміністративного суду України від 08 квітня 2014 року змінено, скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про проведення індексації несвоєчасно виплачених коштів і в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено, в решті постанову залишено без змін.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що фактичний розрахунок з позивачем відповідачем здійснено 16 серпня 2017 року, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи надано виписку по картковому рахунку, тобто ця дата є днем проведення Апаратом Верховної ОСОБА_2 України фактичного розрахунку з ОСОБА_3

Відповідно до статті 1 КЗпП України вказаний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 2-1 КЗпП України визначено, що Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Згідно з приписами частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з приписами статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлено, що відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 вересня 2010 року по 08 квітня 2014 року на користь ОСОБА_3

В матеріалах справи наявна виписка з банківського рахунку ОСОБА_3 що повний розрахунок проведено 16 серпня 2017 року, а саме компенсацію за невикористану відпустку 82,5 календарних дні та компенсацію середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 07 вересня 2010 року по 08 квітня 2014 року у розмірі 91998,54 грн. (з вирахуванням податків), що також відповідач зазначає в своїх запереченнях.

Вищевказаними судовими рішеннями було встановлено, що відповідач здійснив затримку виплати належних позивачу сум при звільненні, а саме виплату 82,5 календарних днів відпустки, чим затримав розрахунок при звільненні, розрахунок всіх виплат здійснив згідно платіжного доручення № 10965 15 серпня 2017 року, на розрахунковий рахунок позивача кошти надійшли 16 серпня 2017 року.

Відтак, суд першої інстанції зроби вірний висновок про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_3 за період з 09 квітня 2014 року по 16 серпня 2017 року (день фактичного розрахунку), оскільки відповідач не надав суду доказів того, що затримка розрахунку при звільненні позивача настала не з його вини.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Апарату Верховної ОСОБА_2 України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року в справі № 813/3308/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_2
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 30 січня 2018 року.