Справа № 826/13872/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2018 року № 826/13872/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Грона»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №002898141 від 01.08.2017 в частині

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Грона» (надалі - позивач, ТОВ Фірма "Грона") звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (надалі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 002898141 від 01.08.2017 в частині визначення суми грошового зобов'язання у розмірі 107 164, 84 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 16.11.2017, в яке прибули представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, мотивуючи це тим, що відповідачем з порушенням норм діючого законодавства винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, в якому неправильно встановлено розмір пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що розрахунки пені були проведені вірно, на підставі обставин описаних в Акті від 19.07.2017 № 506/10-36-14-02-02/21178239 та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, судом зобов'язано позивача надати митну декларацію з підтвердженням оформлення товару 04.11.2017 і висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, про який в судовому засіданні зазначав представник позивача, та оголошено перерву у розгляді справи до 25.12.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2017, у зв'язку із набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до ст. 73 Кодексу законів про працю України щодо святкових і неробочих днів», яким визначено 25 грудня - святковим та неробочим днем, справу призначено на 14.12.2017.

В судове засідання 14.12.2017 з'явились представник позивача та відповідача. Після доповіді головуючого судді про докази, які надійшли від сторін під час перерви в розгляді справи, представники сторін заяви письмове клопотання про здійснення розгляду справи в письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на 14.12.2017 р.), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на вищевказану норму, представник позивача та відповідача письмовим клопотання, яке міститься в матеріалах справи, просили суд здійснювати розгляд справи в письмовому провадженні.

Судом задоволено клопотання та ухвалено про перехід до розгляду справи в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що в період з 06 липня 2017 року по 12 липня 2017 року проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ Фірма «Грона» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період 29.04.2016 по 30.06.2017 року. За результатами зазначеної перевірки було складено Акт від 19.07.2017 № 506/10-36-14-02-02/21178239 (надалі Акт перевірки).

Відповідно до висновку Акту перевірки по контракту № 16102015 від 09.11.2015, в частині оскаржуваного позивачем, встановлено порушення вимог ст. 2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями), п.1 постанови Правління Національного банку України від 03 березня 2016 року №140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та постанови Правління Національного банку України від 07 червня 2016 року № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», постанови Правління Національного банку України від 14 вересня 2016 року № 386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та у відповідності до вимог ст. 4 Закону "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 року №185/94-ВР нарахована пеня.

Відповідно до Додатку № 3 до вказаного Акту перевірки оскаржувану пеню по контракту № 16102015 від 09.11.2015 розраховано в сумі 214 329, 68 грн. ( а.с. 26).

На підставі Акту перевірки відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення від 01.08.2017 № , яким встановлено порушення ст. 1, ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», на підставі чого позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 220 466, 58 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивачем оскаржено в адміністративному порядку вищевказане податкове повідомлення-рішення, подавши скаргу № 104 від 14.08.2017 року до Державної фіскальної служби України, проте рішенням останньої від 11.10. 2017 року № 22846/6/99-99-11-01-02-25 податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів справи для перевірки контролюючому органу позивачем надано, разом з іншими контрактами, імпортний контракт №16102015 від 09.11.2015, укладений ТОВ Фірма "Грона" (Покупець) в особі директора Левенчук Ніни Михайлівни, діючої на підставі Статуту з фірмою "Reading Вакегу Systems" (Продавець), в особі ОСОБА_2, митні декларації, платіжні доручення, банківські виписки про рух коштів по валютних рахунках, товарно-транспортні документи, рахунки-фактури, висновки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, обігово-сальдові відомості по рахунках 362, 632 за період з 29.04.2016 по 30.06.2017 року, що не заперечується представником відповідача, та, про що, зазначається в Акті перевірки.

Предмет контракту, відповідно до Акту перевірки, встановлено: купівлю обладнання для виробництва печива та крекерів. Сума контракту 2465300,00 доларів США. Валюта платежу - долари США. Умови платежу: перша частина 700000,00 доларів США - попередня оплата шляхом відкриття безвідкличного підтвердженого документарного акредитиву, друга частина 1165300,00 доларів США - попередня оплата шляхом відкриття безвідкличного підтвердженого документарного акредитиву, третя частина 600000,00 доларів США відповідно до графіку платежів. Умови поставки: СІР - Україна, м. Одеса.

Станом на 29.04.2016 по вказаному контракту по рахунку 632 "Розрахунки з іноземними постачальниками" відсутня будь-яка заборгованість.

Як встановлено контролюючим органом, відповідно до умов контракту ТОВ Фірма «Грона» здійснено попередню оплату на користь Продавця в сумі 700000,00 доларів США. Відповідно наданим до перевірки виписки банку про рух коштів та довідки ПАТ «Укрексімбанк» від 06.05.2016 №040- 43/2371, платіж 700000,00 доларів США на користь фірми" Reading Вакегу Systems", дата валютування 29.04.2016. Граничний термін надходження товару за вказаною оплатою - 27.08.2016.

Також як встановлено судом та не заперечувалось представником відповідача, до перевірки позивачем надано Висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.06.2016 № 680 щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями до 26.09.2016 та Висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.09.2016 № 1145, яким вказаний строк продовжено з 26.09.2016 до 31.10.2016.

Крім того, позивачем під час перевірки надано докази переказу на рахунок Продавця 715 300, 00 доларів США. Також контролюючим органом встановлено, що Товар отриманий 07.11.2016, відповідно до митної декларації № 125160003/2016/591755 від 07.11.2016. Із висновків відповідача викладених в Акті перевірки та запереченнях свідченням завершення імпортної операції є дата надходження товару на митну територію України, дата фактичного перетину ним митного кордону, що підтверджується проставлянням відповідних митних забезпечень на товарно-супровідних та товарно-транспортних документах, але за умови обов'язкової наявності митної декларації типу ІМ40.

Для проведення перевірки колнтролюючому органу ТОВ Фірма «Грона», крім митної декларації, надано документи, які свідчать про фактичне надходження товару на митну територію України 04.11.2016, а саме: інвойс №J122063 від 28.09.2016 з проставленим митним забезпеченням Одеської митниці ДФС «Під митним контролем» №0695, дата 04.11.2016.

ТОВ Фірма «Грона» до перевірки надано копію попередньої митної декларації № 125160003/2016/591643 від 31.10.2016 без проставленого митного забезпечення «Під митним контролем».

Таким чином, як встановлено контролюючим органом, копія попередньої митної декларації не є свідченням завершення митної операції. На думку відповідача свідченням завершення імпортної операції є митна декларація МД (тип ІМ 40 ДЕ) №125160003/2016/591755 від 07.11.2016 та інвойс №J122063 від 28.09.2016 з проставленим митним забезпеченням Одеської митниці ДФС «Під митним контролем» №0695 від 04.11.2016.

Станом на 08.11.2016 по вказаному договору по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» рахується кредиторська заборгованість у сумі 378630,00 доларів США 9683913,20 грн. Розрахунки по договору тривають.

Зовнішньоекономічна операція від 29.04.2016 на суму 700000,00 доларів США закрита з порушенням законодавчо встановлених термінів розрахунків, кількість днів порушення - 4 дні з 11.11.2016 по 04.11.2016. Виконання контракту відображено в додатку №2 (а.с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року, зі змінами та доповненнями (надалі - МКУ), декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 258 МКУ під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Відповідно до частин першої та другої ст. 259 МКУ попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред'явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

У разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку (ч.1 ст. 261 МКУ).

Згідно до статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Згідно зі статтею 4 цього Закону порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» доповнено ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Національний банк України» шляхом надання Національному банку України повноважень щодо зміни строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

На підставі викладеного, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 07.06.2016 № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», зокрема п. 1 вказаної постанови установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2016 № 361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» у п. 1 постанови Правлінням Національного банку України від 07.06.2016 № 342 внесено зміни, а саме: замінено цифру « 90» на цифру « 120».

Таким чином, Постановою Правління Національного банку України від 07.06.2016 № 342 встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися в строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Пунктом 3.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24.03.99 №136, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 28.05.99 за № 338/3631 в редакції чинній від 17.06.2016 (надалі - Інструкція), встановлено, що банк знімає з контролю операцію резидента в разі імпорту товару з увезенням його на територію України після: отримання інформації про цю операцію в реєстрі МД (типу IM-40 "Імпорт", IM-41 "Реімпорт", IM-72 "Безмитна торгівля", IM-75 "Відмова на користь держави", IM-76 "Знищення або руйнування") - якщо для митного оформлення продукції використовується МД; пред'явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції, - якщо для митного оформлення продукції не використовується МД; пред'явлення резидентом акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, який згідно з умовами договору засвідчує виконання нерезидентом робіт, надання послуг, передавання прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), - в інших випадках.

Відповідно до п. 3.6. вказаної Інструкції банк знімає з контролю операцію резидента в разі імпорту товару без його ввезення на територію України виключно за наявності однієї з таких умов:

зарахування виручки, одержаної від нерезидента, на рахунок резидента в уповноваженому банку в разі продажу нерезиденту товару за межами України;

подання документів, що підтверджують використання резидентом товару за межами України на підставі договорів (контрактів, угод), інших форм документів, що застосовуються в міжнародній практиці та можуть уважатися договором.

Здійснення контролю за експортною операцією, за якою продукція, що була придбана резидентом за імпортним договором без її ввезення на митну територію України, перепродається нерезиденту, покладається на той банк, через який проводилась оплата зазначеного імпортного договору. Контроль за такою експортною операцією банк здійснює відповідно до вимог цієї Інструкції.

Відповідно до наданих доказів, які містяться в матеріалах справи, керуючись вказаними нормами закону, суд встановив, що 31.10.2016 в 14:27 годині позивачем подано попередню декларацію типу ІМ 40 ЕЕ № 125160003/2016/591643 щодо митного оформлення по Контракту № 16102015 від 09.11.2015, в цей же ж день Київською митницею ДФС прийнято її до оформлення, що підтверджується наявним відбитком штемпеля (аркуші адміністративної справи 27-29).

Тому, суд погоджується з твердженням позивача, що відповідно до п. 3.3 та 3.6. Інструкції, у разі імпорту товару з увезенням його на територію України банк знімає з контролю таку операцію резидента після отримання інформації про цю операцію в реєстрі МД, в нашому випадку типу ІМ-40 «Імпорт», адже використовувалась саме такого типу декларація.

Зважаючи на зазначене та на наявність в матеріалах справи (а.с. 72, 73-74) Висновків № 680 та № 1145 щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, якими продовжено строк з 29.07.2016 до 31.10.2016 року, суд дійшов висновку про відсутність порушення вимог валютного законодавства.

Таким чином, з моменту реєстрації попередньої митної декларації починається митний контроль, який закінчується після митного оформлення товару. Моментом вчинення імпортної операції вважається дата фактичного перетину імпортним товаром митного кордону Україну імпортним товаром митного кордону України.

Також слід звернути увагу на судову практику, наприклад колегією суддів Вищого адміністративного суду України при розгляді справи № К/9991/38780/11 у своїй постанові від 06 лютого 2014 року вказано, що імпортний товар вважається таким, що надійшов на територію України з моменту перетину митного (державного) кордону України, а не з моменту оформлення ВМД.

Аналогічну правову позицію викладено також у постановах Вищого адміністративного суду від 11 лютого 2014 року у справі № К/9991/31456/11 та від 14 липня 2014 року по справі № К/991/30799/11, де зазначено, що оформлена ВМД не с єдиним документом, яким підтверджується факт та дата фактичного переміщення товару через митний кордон України, оскільки перебування товару під митним контролем неможливо без фактичного ввезення на територію України і при цьому первинним є фактичне переміщення товарів через митний кордон України, підставою для якого в режимі імпорту є, наявність на вантаж товаро-супроводжуючого документа, з відтиском штампу "під митним контролем" з відповідною датою, яка підтверджує факт перетину митного кордону України".

Як встановлено судом, відповідно до коносаменту, який знаходиться в матеріалах справи (а.с. 30-32) Товар по Контракту № 16102015 від 09.11.2015 року перетнув митний кордон України 03.11.2017, про що свідчить відтиск штампу «під митним контролем» Одеської митниці ДФС.

Зважаючи на вказане, суд не погоджується з висновком в Акті перевірки відповідача, що пеня повинна нараховуватись з 01.11.2016 по 04.11.2016, адже відповідно відмітки на коносаменті 03.11.2016 Товар перетнув митний кордон України, тому пеня за порушення розрахунків по експортним операціям у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» повинна нараховуватись за 2 дні - 01.11.2016 та 02.11.2016 і становити 107 164, 84 грн., як наслідок, податкове повідомлення-рішення № 002898141 від 01.08.2017 повинне мати суму штрафних санкцій в розмірі 113 301, 74 грн.

Позивач в своїх поясненнях зазначає, що з розрахунком сум пені по іншим контрактам погоджується.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вимог частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 607, 48 грн. з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79,139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Грона» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 002898141 від 01 серпня 2017 року в частині визначення суми грошового зобов'язання у розмірі 107 164,84 гривень.

3. Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Грона» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 607 (одна тисяча шістсот сім гривень,) 48 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Грона», 09000, Київська область, місто Сквира, вул. Залізнична, 10,

Відповідач: Головне управління ДФС у Київській області, 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а,

Суддя Л.О. Маруліна