Справа № 821/136/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 січня 2018 р. м. ХерсонСправа № 821/136/18

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до судді апеляційного суду Херсонської області Гемми Юрія Миколайовича про визнання дій протиправними; визнання рішення протиправним,

встановила:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати порушення своїх прав та інтересів службовими та посадовими особами органів судової влади.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Так, згідно ст.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Цією ж нормою встановлено, що за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 р." установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі з 1 січня 2018 року - 1762 гривень.

Таким чином, враховуючи, що позивачем подано позов з вимогою немайнового характеру (визнати порушення своїх прав та інтересів службовими та посадовими особами органів судової влади) - судовий збір становить 704,80 грн. (з розрахунку: 1762 грн.*0,4 = 704,80 грн.)

Дослідивши адміністративний позов судом встановлено, що позивачем не сплачено судового збору по справі, натомість заявлено клопотання про звільнення від його сплати на підставі п.17 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Пунктом 17 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов'язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Як вбачається з наведеної норми, обов'язковою умовою для застосування зазначеної підставі для звільнення від сплати судового збору є відсутність коштів на сплату судового збору на особових рахунках засуджених.

Визначення поняття особового рахунка засудженого, а також порядок ведення обліку грошових коштів на ньому врегульований Порядком обліку особистих грошей, цінностей і речей осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, а також виданого їм речового майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 23.08.2013 № 1782/5.

Так, згідно п.п. 2, 5, 11 вказаного порядку, особисті гроші засудженого та особи, взятої під варту (далі - особа), - грошові кошти, які підлягають зарахуванню на особовий рахунок особи і використовуються відповідно до законодавства.

Посадова особа, яка веде облік особистих грошей особи, відкриває на кожну особу особовий рахунок з обліку особистих грошей за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та вкладку до особового рахунку за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Особовому рахунку з обліку особистих грошей особи (далі - рахунок) присвоюється номер, який складається з номера особової справи та початкової літери прізвища особи. Рахунок реєструється в оборотній відомості з обліку особистих грошей за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку.

На рахунку ведеться облік усіх операцій, пов'язаних із зарахуванням і списанням особистих грошей.

Посадова особа, яка веде облік особистих грошей особи, на початок кожного місяця ознайомлює особу із залишком грошей на рахунку під особистий підпис, який проставляється у вкладці до особового рахунку особи.

Для переказу особистих грошей родичам особа подає заяву згідно з додатком 10 до цього Порядку, в якій посадовою особою, яка веде облік особистих грошей, робиться запис про суму залишку грошей на рахунку в гривнях і дату, на яку виведено цей залишок. Заява візується начальником установи і передається до бухгалтерської служби установи на виконання.

Для отримання дозволу на переказ особистих грошей іншим одержувачам засуджений у заяві зазначає також причини, чому він бажає відправити переказ. Заява погоджується заступником начальника установи, після чого візується начальником установи і передається до бухгалтерської служби установи на виконання.

Таким чином, позивач має можливість звернутись до адміністрації установи виконання покарань з заявою про переказ власних коштів для сплати судового збору (в разі їх наявності на особовому рахунку) або отримати відмову в здійсненні такого переказу, яка в подальшому буде належним підтвердженням для суду відсутності на особовому рахунку засудженого коштів, необхідних для сплати судового збору. Також належним підтвердженням вказаного факту може бути довідка про відсутність коштів, надана установою виконання покарань.

Позивачем не надано до суду необхідних доказів для звільнення його від сплати судового збору на підставі п.17 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Приписами п.2 ч.5 ст.160 КАС України визначено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Проте позивачем, в порушення викладеної норми, не зазначено в позовній заяві наступних даних сторін: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Згідно п.11 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення зазначеної норми, в позовній заяві відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Окрім вказаного п.п. 4-9 ч. 5 ст. 160 КАС України додатково наведений перелік вимог до позовної заяви, зокрема в ній має бути: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Натомість, в дослідженій позовній заяві не зазначені обставини за яких відбулося порушення прав позивача. Не зазначено, якими саме діями посадових та службових осіб порушені права ОСОБА_1 Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вважає, що дії судді "В.Александровского суда ОСОБА_4.. грубо и существенно нарушают ее права" (мовою оригіналу), проте відповідачем визначено суддю апеляційного суду Гемму Ю.М.

Таким чином, зі змісту позовної заяви не можливо зрозуміти суть позовних вимог позивача, їх об'єм та до кого вони заявлені, за яких обставин, якими діями (бездіяльністю) були порушені права позивача та які саме з цих прав порушені.

Стосовно вимог позивача про надання йому професійного захисника суд зазначає наступне.

Статтею 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Таким законом є Закон України "Про безоплатну правову допомогу" (далі - Закон № 3460-VI).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону дано визначення поняттю безоплатної правової допомоги, згідно якого - це правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Частиною 1 ст.3 Закону № 3460-VI встановлено, що право на безоплатну правову допомогу - гарантоване Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно вказаного Закону безоплатна правова допомога поділяється на первинну безоплатну правову допомогу та вторинну безоплатну правову допомогу.

Відповідно змісту клопотання ОСОБА_1, вона просить про надання їй професійного захисника. Такий вид правової послуги згідно Закону №3460-VI відноситься до безоплатної вторинної правової допомоги.

Перелік суб'єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу наведений в ст. 14 Закону № 3460-VI.

Суб'єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Таким чином, в разі коли позивач відносить себе до одної з категорій осіб, перелічених в ст. 14 Закону №3460-VI, він має право, в порядку встановленому ст.18 вказаного закону звернутись до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного свого проживання незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи з відповідним зверненням про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Підсумовуючи викладене, суд наголошує на тому, що він не є суб'єктом надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні, а тому й немає повноважень вирішувати клопотання позивача про надання йому цієї допомоги (призначення захисника). Вказані повноваження віднесені до компетенції центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Окрім зазначеного, відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Проте, до позовної заяви не додано жодного доказу. Позивачем лише зазначена вимога витребувати: "...все необходимые материалы и копии документов, согласно ст.73, 74 КАС Украины необходимые для рассмотрения данного иска..." (мовою оригіналу).

Частиною 1, 2 ст. 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Натомість, позивачем не наведено жодного обґрунтування, передбаченого ч. 2 ст. 80 КАС України необхідності витребування доказів, більш того не зазначено, який доказ підлягає витребуванню.

Також, суд зазначає, що спосіб, у якій позивач сформулював вимогу про витребування доказів неприпустимий в силу наявності принципу диспозитивності та змагальності сторін в адміністративному судочинстві (п.4, ч.3 ст.2 КАС України), який, в сукупності з положеннями ст.77 КАС України, виключає можливість суду самостійно визначити коло доказів, необхідних для надання сторонами, покладаючи цей обов'язок на самих учасників процесу.

Таким чином, позивач не вказав вичерпний перелік документів, які необхідно витребувати, не пояснив причини не надання їх, та не обґрунтував необхідність їх витребування, у зв'язку з чим суд не має можливості визначити коло доказів по даній справі.

Враховуючи викладені обставини вбачаються підстави для залишення позовної заяви без руху для надання позивачу строку на подання заяви про усунення наступних недоліків:

- подання до суду належним чином оформленої позовної заяви із письмовим підтвердженням позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- зазначенням наступних даних сторін: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

- зазначенням змісту позовних вимог і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

- подання до суду доказів сплати судового збору у сумі 704,80 грн. або доказів для звільнення його від сплати судового збору на підставі п.17 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір";

- подання до суду оригіналів документів або належним чином заврених копії на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а в разі неможливості - зазначити докази, які позивач не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів або обгрунтованого клопотання про витребування конкретно визначених документів;

Тому така заява відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалила:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху..

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 821/136/18 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Ковбій О.В.