Справа № 804/4662/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року Справа № 804/4662/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма "АКМА" до відповідача 1 - Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, відповідача 2 - Державної фіскальної служби України, третя особа Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-
Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма "АКМА" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача 1 - Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, відповідача 2 - Державної фіскальної служби України, третя особа Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з одностороннього розірвання Договору про визнання електронних документів №060820151 (реєстраційний номер № НОМЕР_1) щодо неприйняття податкової накладної від 11.04.2017 року № 11;
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.08.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АКМА" та Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було укладено договір про визнання електронних документів №060820151 із терміном дії посилених сертифікатів відкритих ключів до 01.06.2016 року. Даний договір є чинним, оскільки відповідно до п.1.2 розд.3, п.3 розд.6 договору від 06.08.2015 року, позивач 19.05.2016 року надав до ДПІ нові посилені сертифікати ключів ЕЦП із терміном дії до 18.05.2018 року. На виконання умов діючого договору товариством з метою реєстрації в ЄРПН була направлена в електронному вигляді податкова накладна: №11 від 11.04.2017 року. Проте, зазначена накладна відповідачем не прийнята з наступної причини: порушено вимоги ст.13 Закону України «Про електронний цифровий підпис»: сертифікат прострочено за даними АЦСК сертифікат директора із діючого договору, дата завершення 01.06.2016 року; дію договору від 06.08.2015 року №060820151 припинено. Підприємство вважає такі дії відповідача щодо одностороннього розірвання договору від 06.08.2015 року та неприйняття податкової накладної 28.04.2017 неправомірними.
Представник позивача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Представники відповідача-1 в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. 12.01.2018 року подав до суду клопотання про розгляд справи за відстуності представника ДПІ у Шевченківському районі м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на адміністративний позов.
Представник відповідача-2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, 17.01.2018 року подав до суду заяву, в якій просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату в звязку з тим, що працівник ГУ ДФС у Дніпропетровській області, який відповідальний за супроводження цієї справи перебуває у відпустці, у звязку з хворобою.
Щодо клопотання відповідача-2, то суд зазначає, що підстави зазначені відповідачем для відкладення розгляду справи не є поважними, отже суд вважає клопотання про відкладення розгляду справи не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, причини не явки суду не повідомив.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що ПП ВКФ «АКМА» з 18.07.1994 року взято на облік як платник податків Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
06.08.2015 між ПП ВКФ «АКМА» та ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області було укладено договір про визнання електронних документів № 060820151, із терміном дії посилених сертифікатів відкритих ключів до 01.06.2016 року.
19.05.2016 року ПП ВКФ «АКМА» відповідно до п.1.2 розд.3, п.3 розд.6 Договору від 06.08.2015 року, надало до податкового органу нові посилені сертифікати ключів ЕЦП із терміном дії до 18.05.2018 року.
28.04.2017 року, відповідно до вимог чинного законодавства України ПП ВКФ «АКМА» складено та направлено до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку податкову накладну від 11.04.2017 року за №11 для реєстрації її в ЄРПН.
Також, 28.04.2017 року ПП ВКФ «АКМА» отримано квитанцію №1 про відмову у прийнятті податкової накладної від 11.04.2017 року за №11, в якій зазначено: «Порушено вимоги ст.13 Закону України «Про електронний цифровий підпис»: сертифікат прострочено за даними АЦСК сертифікат директора із діючого договору, дата завершення 01.06.2016 року; дію договору від 06.08.2015 року №060820151 припинено».
29.04.2017 року позивач звернувся до ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС в Дніпропетровській області із запитом №156 про відновлення можливості реєстрації податкової накладної.
Відповіді на зазначений вище запит від 29.04.2017 року № 156 ПП ВКФ «АКМА» не отримало.
03.05.2017 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Дніпропетровській області та ДФС України з запитом № 158 щодо причин не можливості надання документів до бази даних центрального рівня ДПС та з вимогою щодо надання пояснень з цього приводу.
Не погодившись з правомірністю дій відповідача щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів та не реєстрації податкової накладної в ЄРПН, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до пп. 14.1.60 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН) - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Згідно з п.201.10. ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Згідно пункту 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 (далі Порядок у відповідній редакції), податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.
Пунктом 11 Порядку передбачено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.
Відповідно до п.12 Порядку, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:
відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);
чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;
реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;
дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;
наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;
наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);
наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;
факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;
відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу;
дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За змістом пунктів 13-15 Порядку, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.
У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.
Згідно із пунктами 5 та 6 розділу ІІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (надалі - Інструкція № 233, діяла на час виникнення спірних правовідносин), платник податків:
- отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;
- отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;
- ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);
- надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;
- після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.
Таким чином, аналізуючи викладені вище положення податкового законодавства, суд приходить до висновку, що у прийнятті податкової накладної, в контексті спірних відносин, може бути відмовлено також у разі відсутності договору про визнання електронних документів та нечинності електронного цифрового підпису.
Як встановлено із квитанцій № 1, 29.04.2017 року, договір позивача про визнання електронних документів зареєстрований за № НОМЕР_2 від 03.05.2017 був прийнятий ДФС України .
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу 6 цього договору, він діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів.
Орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифікату відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань протягом дії Договору від 06.08.2015 року, ПП ВКФ «АКМА» не здійснювало зміну місця реєстрації підприємства.
12.05.2016 року позивачем придбано новий посилений сертифікат відкритих ключів ЕЦП, із терміном дії з 19.05.2016 року по 18.05.2018 рік, про що повідомлено податковий орган 29.04.2017 року. (податкову накладну надіслано 28.04.2017 року).
Таким чином, на момент надсилання спірної податкової накладної до ЄРПН, договір про визнання електронних документів № 060820151 від 06.08.2015 року був діючим.
Крім того, відповідачем не надано доказів розірвання договору в односторонньому порядку, а також інших доказів припинення його дії у відповідності до викладених нормативних приписів.
Також в матеріалах справи містяться роздруківки, відповідно до яких посилені сертифікати відкритого ключа є чинними до 18.05.2018 року, тобто були чинні станом на квітень 2017 року.
Враховуючи викладене, ДФС України всупереч наявності чинного договору про визнання електронних документів та сертифікатів безпідставно відмовила позивачу у прийнятті для реєстрації податкової накладної №11 від 28.04.2017 року в електронній формі.
Крім того, суд звертає увагу на той факт, що спірна податкова накладна № 11 була направлена до ДПС України 28.04.2017 року та квитанцією №1 повідомлено позивача про не прийняття документу, в свою чергу 29.04.2017 року в 11:45:49 при направленні позивачем договору з терміном дії посилених сертифікатів відкритих ключів до 18.05.2018 року, ДФС України договір прийнято до розгляду, що підтверджується квитанцією №1. Отже, враховуючи що 29.04.2017 року податковий орган приймав електронні документи, надіслані ПП ВКФ «АКМА», то 28.04.2017 року договір про визнання електронних документів був дійсним.
При цьому суд звертає увагу, що податковий орган штучно створив обставини, які перешкоджали реєстрації податкових накладних, та поставив позивача у становище невизначеності, коли, з одного боку, повідомив його про чинність раніше укладеного договору та одночасно при реєстрації податкових накладних про можливе припинення цього ж договору, що є неприпустимим для контролюючого органу.
У свою чергу, позивач вчинив всі необхідні дії для усунення такої невизначеності та на виконання договору про визнання електронних документів № 060820151 від 06.08.2015 надіслав податкову накладну від 11.04.2017, до ЄРПН, як того і вимагає податкове законодавство.
Оскільки договір весь час з моменту укладання продовжував діяти, відповідно, зберігався обов'язок центрального органу фіскальної служби приймати засобами телекомунікаційного зв'язку податкові накладні.
При цьому суд також враховує, що в ході розгляду даної справи ДФС України не зазначала жодних претензій щодо товарності операцій, за якими видано спірні податкові накладні.
Таким чином, враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що в порядку виконання обов'язку, визначеного ч.2 ст.77 КАС України, ДФС України не доведено законності та обґрунтованості відмови у прийнятті вищезгаданих податкових накладних, а тому порушені права позивача підлягають поновленню, а позов - задоволенню в частині вимог про визнання протиправними дій ДФС України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в ЄРПН спірних податкових накладних.
Щодо вимоги позивача про визнання належним чином поданою і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати прийнятою та зареєстрованою 28.04.2017 спірну податкову накладну, суд зазначає наступне.
Відповідно до змісту квитанцій про відмову у прийнятті податкових накладних, ці документи були доставлені до центрального рівня Державної податкової служби України 28.04.2017 року.
Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року №1486/12/13-13, резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).
Отож, наявні підстави для задоволення позову в цій частині з урахуванням положень частини 2 статті 245 КАС України ( у редакції Закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року ) - шляхом зобов'язання відповідача вважати прийнятою та зареєстрованою 24.04.2017 податкову накладну №11.
Оскільки підстави для відмови у прийнятті податкових документів в електронному вигляді чітко визначені Податковим кодексом України, відмова з будь-яких інших підстав ніж визначених Податковим кодексом України, розцінюється судом як неправомірна.
У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки субєктом владних повноважень у справі була саме Державної фіскальної служби України, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 3200 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 77, 90, 205, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з одностороннього розірвання Договору про визнання електронних документів №060820151 (реєстраційний номер № НОМЕР_1) щодо неприйняття податкової накладної від 11.04.2017 року № 11.
У відповідності до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 297 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Головуючий суддя Суддя Суддя В.В ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3