Справа № 818/1854/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1854/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковська А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, суддя В.М. Соколов , Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2017 по справі № 818/1854/17

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Лебединського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_2

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до начальника Лебединського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_2, в якому просить: визнати неправомірною бездіяльність начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2, що полягає в ненаданні відповіді на питання 2, 3, 4 заяви №528 від 26.10.2017 та визнати неправомірною бездіяльність начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2, що полягає в невиконанні законних вимог, викладених в пункті 5 заяви ОСОБА_1 №528 від 26.10.2017 - незалучення ОСОБА_1 до перевірки, позбавлення його права брати участь у перевірці поданої заяви та бути присутнім при її розгляді та зобовязати відповідача надати відповідь на питання 2, 4 заяви №528 від 26.10.2017.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Лебединського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії. Роз'яснено ОСОБА_1, що розгляд позовної заяви віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, 26.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 із заявою № 528, в якій повідомив про крадіжку з проникненням до приватного господарства та просив: Внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення передбачені статтями 162 (порушення недоторканності житла) та 185 (крадіжка) по факту незаконного проникнення до приватного володіння з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб. Якщо слідчий або інші працівники Лебединського ВП, писатимуть рапорти чи висновки в яких стверджуватимуть про відсутність в заяві №528 ознак кримінального правопорушення, просив детально мотивувати своє рішення, назвати докази і повідомити обставини, на підставі яких працівники поліції дійшли такого висновку, вказати статтю закону, яка дає право слідчому робити такі висновки без проведення слідчих дій в досудовому розслідуванні, та назвати докази і зазначити обставини, на підставі яких слідчий дійшов такого висновку та спростував факти викладені в заяві №528, та описати процес здійснення слідчим оцінки обґрунтованості поданої заяви з повідомленнями про кримінальне правопорушення. До внесення відомостей в ЄРДР, заборонено проводити будь-які інші дії, повязані з даним зверненням №528, в тому числі - робити перевірки, збирати докази чи опитувати осіб. Якщо до внесення зазначених позивачем відомостей в ЄРДР буде проведена будь-яка перевірка з даного приводу, просив назвати осіб, які ініціювали та виконали цю перевірку, а також вказати закони, якими вони керувались при проведенні перевірки. Якщо Лебединський ВП все ж таки буде проводити перевірку, без внесення відомостей до ЄРДР, просив залучити його до цієї перевірки.

На вказану заяву позивач отримав відповідь начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2, в якій зазначено про відсутність в поданій заяві №528 ознак кримінального правопорушення.

На думку позивача, даний лист містить недостовірну інформацію про відсутність в його заяві ознак кримінального правопорушення, а в порушення Закону України Про звернення громадян не виконано його вимог щодо залучення до перевірки та не надано відповіді на питання 2, 3, 4 та 5 його заяви № 528.

Не погодившись позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з того, що дана справа повинна розглядатися місцевим загальним судом за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного на час прийняття спірної ухвали), юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного на час прийняття спірної ухвали), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного на час прийняття спірної ухвали) передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного на час прийняття спірної ухвали) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного на час прийняття спірної ухвали) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства (ч. 3 ст. 17 КАС України чинного на час прийняття спірної ухвали) .

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у даній справі є оскарження ОСОБА_1 бездіяльності посадової особи Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду його заяви №528 від 26.10.2017, в якій він повідомляв про кримінальне правопорушення.

При цьому, пункти 2, 3, 4, 5 заяви позивача №528, адресованої відповідачу, щодо надання мотивованого рішення щодо відсутності в його заяві ознак кримінального правопорушення (п.2 заяви), заборони проводити перевірку та вчиняти будь-які дії стосовно поданої заяви про кримінальне правопорушення до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (п.3 заяви), повідомлення про осіб, які проводили перевірку за його заявою про кримінальне правопорушення з посиланням на норми закону (п.4 заяви) та щодо залучення його до перевірки, проведеної за його заявою про кримінальне правопорушення (п.5 заяви), випливали саме з першої вимоги заяви - про внесення до Єдиного реєстру відомостей про кримінальне правопорушення та були повязані виключно з перевіркою поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Кримінального процесуального кодексу України (чинного на час прийняття спірної ухвали) , порядок кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ст. 3 КПК України) на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (чинного на час прийняття спірної ухвали) на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (чинного на час прийняття спірної ухвали), скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що правовідносини, щодо розгляду заяв про вчинення кримінального правопорушення (якою, в тому числі, являється і заява позивача №528 від 26.10.2017) за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними.

Враховуючи встановлене, колегія суддів зазначає, що спір, що виник між сторонами в даній справі підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про оскарження бездіяльності посадової особи Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області під час організації перевірки заяви про кримінальне правопорушення повинно розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, посилається на приписи Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 №393/96-ВР, відповідно до якого заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Однак, той факт, що позивач вважає свою заяву, в частині, такою, що подана в порядку Закону України Про звернення громадян не змінює її суті, а саме, того, що вона в цілому є заявою про кримінальне правопорушення, а отже, повинна розглядатись за правилами КПК України.

З огляду на викладені вище обставини, суд відмовляє у відкритті провадження у даній справі та роз'яснює позивачу, що дана справа повинна розглядатися місцевим загальним судом за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні правові підстави вважати, що спір підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, доводи апелянта щодо необхідності розгляду позову в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються обставинами, встановленими судом першої інстанції, та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2017 по справі № 818/1854/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 31.01.2018.