Справа № 808/3879/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Справа № 808/3879/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр»,

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1А.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 (далі відповідач або Уповноважена особа Фонду), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі третя особа 1 або Фонд), Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (надалі третя особа 2 або ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр»), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1).

- зобов'язати відповідача надати до Фонду доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, щодо рахунків №0501 та №0503, відкритих ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів у сумі 35 665 грн. 92 коп., для внесення інформації до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» для здійснення виплат за рахунок коштів Фонду.

Ухвалою суду від 18.12.2017 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він має банківські рахунки у ПАТ «Банк Михайлівський», на яки на даний час знаходяться кошти у сумі 35 665 грн. 92 коп. Вказує, що на підставі постанови Правління Національного банку України та відповідного рішення виконавчої дирекції Фонду розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та здійснюються виплати вкладникам банку гарантованих сум за рахунок коштів Фонду. Разом з тим, позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду з підстав визнання правочинів/транзакцій нікчемними. Позивач не погоджується із таким твердженням відповідача та зазначає, що кошти, які надійшли на рахунок позивача від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» є вкладом у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У звязку з цим позивач просить задовольнити позов.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №1365 від 15.01.2018), в якому вказав, що законодавцем визначено, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу, проте як вбачається із даного випадку, кошти позивача були залучені фінансовою установою як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, звідси, такі кошти по своїй природі не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу згідно з пунктом 15 Прикінцевих положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на ситуацію позивача не поширюються. Вказує, що за результатом проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за період дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» та 6 місяців після початку ліквідації, Уповноваженою особою затверджено висновки, які викладені в акті №2 від 01.06.2016. Під час перевірки було виявлено, що 18.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» уклало із ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір відступлення прав вимоги №1805, а 19.05.2016 договір відступлення прав вимоги №1. Вказані договори стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу. Банк здійснив внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на суму 870 000 000 грн. (як оплата за договором №1805) та на суму 561 957 997,25 грн. (як оплата за договором №1). Таким чином, 19.05.2016 банк здійснив кредитні операції на загальну суму 1 431 957 997,25 грн. шляхом укладання вищенаведених договорів з подальшим відображенням в балансі розрахунків за ними. При цьому, станом на 19.05.2016, вільний ліміт кредитних операцій з юридичними особами з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавав можливість банку проводити кредитні операції на суму 180 966 027,90 грн. Таким чином, банком порушено обмеження, встановлені Національним банком України. Враховуючи, що кошти отримувались позивачем на підставі договору позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства, а також те, що кошти які обліковуються на рахунку позивача відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину, в Уповноваженої особи відсутні підстави для включення позивача до переліку рахунків вкладників з огляду на положення ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Виходячи із вищевикладених підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Представником Фонду до суду надані письмові пояснення (вх. №2093 від 19.01.2018), в яких він просить розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову повністю. Вказує, що у Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому Уповноваженою особою Переліку вкладників. Перелік, який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається Уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підстав Переліку. Перелік, який складається Уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування. Зазначає, що після здійснення власниками великих вкладів за участю працівників банку та фізичних осіб вкладників фінансових операцій у Фонду виникало штучно створене зобовязання на відшкодування сум вкладів вкладникам за рахунок бюджетних коштів. Внаслідок дій Уповноваженої особи може бути виявлено ознаки вчинення нікчемних правочинів, що може бути наслідком не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів. Тобто, законом передбачено право Уповноваженої особи формувати висновок про нікчемність правочинів та повідомлення про це сторін договору. Вказує, що для зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, обовязковою умовою є визнання неправомірними його дій чи бездіяльності. В свою чергу, Фонд не вчиняв та не допускав жодних протиправних дій/бездіяльності відносно позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити виходячи із наступного.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечувалося учасниками справи, що ОСОБА_1 має в ПАТ «Банк Михайлівський» відкриті банківські рахунки №0501 та №0503.

Судом встановлено, що 23 березня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було укладено договір №980-015-000209423, Тип договору «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого ОСОБА_1 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від ОСОБА_1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 5 000 грн.; строк користування коштами не більше 238 днів; розмір процентів за користування коштами - ставка: 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання договору, за період з дати попередньої виплати (а для першої виплати з дня, наступного за датою укладення договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів за період, аналогічний вищезазначеному; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок №0503 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок та №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935.

Також, судом встановлено, що 23 березня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-015-000209414, Тип договору «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого ОСОБА_1 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від ОСОБА_1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 5 000 грн.; строк користування коштами не більше 539 днів; розмір процентів за користування коштами - ставка: 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання договору, за період з дати попередньої виплати (а для першої виплати з дня, наступного за датою укладення договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів за період, аналогічний вищезазначеному; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок №0503 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок та №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935.

Окрім того, 23 березня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-015-000209422, Тип договору «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого ОСОБА_1 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від ОСОБА_1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 5 000 грн.; строк користування коштами не більше 301 дні; розмір процентів за користування коштами - ставка: 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання договору, за період з дати попередньої виплати (а для першої виплати з дня, наступного за датою укладення договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів за період, аналогічний вищезазначеному; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок №0503 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок та №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935.

Також матеріали справи свідчать, що 23 березня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-015-000209420, Тип договору «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого ОСОБА_1 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від ОСОБА_1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 5 000 грн.; строк користування коштами не більше 357 днів; розмір процентів за користування коштами - ставка: 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання договору, за період з дати попередньої виплати (а для першої виплати з дня, наступного за датою укладення договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів за період, аналогічний вищезазначеному; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок №0503 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок та №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935.

Крім того, 23 березня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-015-000209418, Тип договору «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого ОСОБА_1 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від ОСОБА_1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 5 000 грн.; строк користування коштами не більше 420 днів; розмір процентів за користування коштами - ставка: 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання договору, за період з дати попередньої виплати (а для першої виплати з дня, наступного за датою укладення договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів за період, аналогічний вищезазначеному; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок №0503 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок та №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935.

Матеріали справи також свідчать, що 23 березня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-015-000209416, Тип договору «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого ОСОБА_1 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від ОСОБА_1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 5 000 грн.; строк користування коштами не більше 477 днів; розмір процентів за користування коштами - ставка: 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання договору, за період з дати попередньої виплати (а для першої виплати з дня, наступного за датою укладення договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів за період, аналогічний вищезазначеному; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок №0503 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок та №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935.

Того ж дня, тобто 23 березня 2016 року, між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-015-000209424, Тип договору «Капітал+» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого ОСОБА_1 передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від ОСОБА_1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 5 000 грн.; строк користування коштами не більше 182 днів; розмір процентів за користування коштами - ставка: 31,68% річних, що складає 25,5% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання договору, за період з дати попередньої виплати (а для першої виплати з дня, наступного за датою укладення договору) по дату, що передує даті фактичної виплати процентів, а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів за період, аналогічний вищезазначеному; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок №0503 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок та №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935.

Згідно з довідкою ПАТ «Банк Михайлівський» №ЗГ1(К)/23814 від 19.10.2017 про стан рахунку №0501, 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було перераховано на рахунок позивача №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський» з власного рахунку №5802 в ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі:

- 5 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000209423 від 23.03.2016»;

- 5 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000209422 від 23.03.2016»;;

- 5 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000209420 від 23.03.2016»;

- 5 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000209424 від 23.03.2016»;

- 5 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000209414 від 23.03.2016»;

- 5 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000209416 від 23.03.2016»;

- 5 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000209418 від 23.03.2016».

Згідно з довідкою ПАТ «Банк Михайлівський» №ЗГ1(К)/23813 від 19.10.2017 про стан рахунку №0503, 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було перераховано на рахунок позивача №0501 в ПАТ «Банк Михайлівський» з власного рахунку №5802 в ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі:

- 95,89 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000209423 від 23.03.2016»;

- 95,89 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000209422 від 23.03.2016»;;

- 95,89 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000209420 від 23.03.2016»;

- 90,58 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000209424 від 23.03.2016»;

- 95,89 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000209414 від 23.03.2016»;

- 95,89 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000209416 від 23.03.2016»;

- 95,89 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000209418 від 23.03.2016».

23 травня 2016 року постановою Правління Національного банку України №14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14 «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року. 13 червня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_3

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №991 від 13 червня 2016 строк здійснення тимчасової адміністрації було продовжено з 23 червня 2016 до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 з 05 вересня 2016 року.

Судом зясовано, що листом №ЗГ1(К)/23812 від 19.10.2017 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача, що перекази коштів/транзакції, що здійснені 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» є нікчемними. Окрім того, в вищевказаних довідках ПАТ «Банк Михайлівський» №ЗГ1(К)/23813 та №ЗГ1(К)/23813 від 19.10.2017 також вказано про нікчемність переказів коштів/транзакцій, що здійснені 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на вищевказані рахунки позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

Також, листом №ЗГ1(К)/23812 від 19.10.2017 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача про те, що він не включений до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452 (далі - Закон №4452).

Відповідно до п.15 ч.1 ст.2 Закону №4452 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), система гарантування вкладів фізичних осіб являє собою сукупність відносин, що регулюються цим Законом, субєктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

За визначенням пункту третього частини першої статті другої Закону №4452, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

Згідно з п.4 ч.1 ст.2 Закону №4452, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Так, позивач має в ПАТ «Банк Михайлівський» відкриті поточні рахунки на підставі укладених з банком договорів, а тому за приписами п.4 ч.1 ст.2 Закону №4452 позивач має статус вкладника ПАТ «Банк Михайлівський».

19.05.2016 на рахунки позивача надійшли кошти від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання умов укладених між ними договорів, а тому в силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону №4452 ці кошти мають статус вкладу у ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки на користь позивача на умовах банківського рахунку надійшли кошти.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №4452, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.4 Закону №4452, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, серед іншого, такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За приписами частини 1 статті 26 Закону №4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №4452, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування, оскільки він має статус вкладника банку та має в ньому вклад.

Частиною 4 ст.26 Закону №4452 передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

До матеріалів справи не надано доказів того, що кошти за вкладом позивача підпадають під визначений перелік підстав для відмови у відшкодуванні коштів.

За правилами ч.ч.1-3 ст.27 Закону №4452, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Таким чином, відповідач протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку був зобовязаний сформувати перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього позивача, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.

Разом з тим, відповідачем не було включено до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, інформацію стосовно ОСОБА_1, як такого, що має право на відшкодування коштів в розмірі 35 665,92 грн., оскільки кошти, що отримувались позивачем на підставі договору позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства, а також, оскільки кошти, що обліковуються на рахунку позивача відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину.

Проте, суд не може погодитися з такою позицією відповідача з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону №4452, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 статті 38 Закону №4452 визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

За правилами статті 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальне поняття недійсності правочину встановлено ст.215 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту частин 2 та 3 якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних, однак дане право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон повязує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання його таким, оскільки у даному випадку воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Відтак, якщо Уповноважена особа Фонду вважає правочин нікчемним, вона зобовязана навести відповідне обґрунтування з посиланням на передбачені ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстави визнання правочину нікчемним.

З матеріалів справи встановлено, що в обґрунтування твердження про неможливість включення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідач посилається на нікчемність договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016, укладених між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», в результаті яких за рахунок коштів, відображених на рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки фізичних осіб позичкодавців ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», в тому числі й позивача, відкриті у банку, як повернення коштів за раніше укладеними договорами.

На думку відповідача вказане свідчить про неможливість включення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Суд зазначає, що статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Матеріали справи свідчать, що 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було перераховано на рахунки позивача №0501 та №0503 в ПАТ «Банк Михайлівський» з власного рахунку №5802 в ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти у загальній сумі 35 665,92 грн. із призначення платежу: повернення коштів та оплата процентів по укладеним між ними договорами.

Таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку ініціювало переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідних договорів, укладених між ними.

На підставі системного аналізу приписів статті 38 Закону №4452, суд зазначає, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених/вчинених виключно між вкладником та банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, договори №980-015-000209423, №980-015-000209422, №980-015-000209420, №980-015-000209424, №980-015-000209414, №980-015-000209416 та №980-015-000209418 від 23.03.2016 були укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ОСОБА_1 і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах вказаних договорів.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахункові документи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною правочину з переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ОСОБА_1, забезпечуючи рух коштів від ініціатора ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» до отримувача переказу, тобто позивача.

Також, суд зазначає, що договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів були правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Суд зазначає, що позивач, в силу принципу індивідуального характеру відповідальності, не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів, у звязку з недодержанням посадовими особами ПАТ «Банк Михайлівський» вимог законодавства України.

Щодо посилань представника відповідача на приписи пункту 15 Прикінцеві та перехідні положення Закону №4452, суд зазначає наступне.

Наведеною нормою передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Проте, в даному випадку немає підстав для застосування пункту 15 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4452, оскільки не має необхідності в прирівнянні коштів, отриманих позивачем на свій рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання умов укладених між ними договорів, адже такі кошти відповідають поняттю «вклад» наведеному в п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону №4452.

За таких обставин, суд вважає, що у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для не включення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, щодо рахунків №0501 та №0503, відкритих ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів у сумі 35 665 грн. 92 коп., для внесення інформації до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» для здійснення виплат за рахунок коштів Фонду, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 9 серпня 2012 року №14 (далі Положення №14), Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення;

3) переліки:

рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку;

осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Згідно із пунктами 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Положення Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду. Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом. Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Отже, Положенням №14 передбачено, що Уповноважена особа може подати Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Як свідчать матеріали справи перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, Уповноваженою особою вже складено.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо рахунків №0501 та №0503, відкритих ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів у сумі 35 665 грн. 92 коп., для внесення інформації до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» для здійснення виплат за рахунок коштів Фонду, а тому дана позовна вимога також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам КАС України відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено правомірності власних дій.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання та доводяться матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Отже, відповідач є посадовою особою Фонду, оскільки на нього покладено виконання повноважень, передбачених Законом № 4452-VI та делегованих Фондом.

В такому випадку судові витрати за приписами статті 139 КАС України присуджуються за рахунок субєкта владних повноважень, посадова особа якого виступала стороною у справі, тобто Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За визначенням статті 139 КАС України такі судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, посадова особа якого виступала стороною у справі.

Між тим, згідно з листом Державної казначейської служби України №8-08/450-16374 від 29.09.2016, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб бюджетних асигнувань не отримує.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОСОБА_4 проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, суд констатує, що ухваливши рішення про присудження судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Фонду, суд фактично ухвалить таке рішення, яке не можливо буде виконати.

Проте, враховуючи, що судове рішення повинно ставити остаточну крапку у спірних правовідносинах, а не породжувати новий спір, та повністю відновлювати порушене право, в тому числі включаючи майновий стан особи, що звернулася до суду за судовим захистом, який передував такому зверненню, суд вважає за необхідне скористуватися правом, наданим частиною 6 статті 7 КАС України, та застосувати до питання розподілу судових витрат конституційні принципи і загальні засади права (аналогію права).

З урахування вищевикладеного, суд вважає, що судові витрати підлягають присудженню на користь позивача за рахунок Фонду.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. ст. 2, 9, 77, 139, 241-243, 257-263 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 69032, АДРЕСА_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 (адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 8), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (ідентифікаційний код 21708016, адреса: 04053, м. Київ, вул.. Січових Стрільців, буд. 17), Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (ідентифікаційний код 39140702, адреса: 01014, м. Київ, вул. Струтинського Сергія, буд. 8), про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо невключення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, рахунків №0501 та №0503, відкритих ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо рахунків 0501 та №0503, відкритих ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів у сумі 35 665,92 грн. (тридцять пять тисяч шістсот шістдесят пять гривень 92 копійки), для внесення інформації до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» для здійснення виплат за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1 280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень) з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 22.01.2018.

Суддя Н.В. Стрельнікова