Справа № 357/139/18
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/139/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Білоцерківського відділу поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 04.01.2018року поліцейським СРПП № 4 Білоцерківського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457291, якою накладено штраф в розмірі 255 грн., за те що він керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку в дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» чим порушив п.8.4 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач заперечує дані обставини, вказує на ряд порушень, що допустив інспектор при складанні постанови та просив суд визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову серії НК № 457291 від 04.01.2018року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позові вимоги підтримав, просив суд скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, представника не направив, про час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву не подав, інших письмових заперечень на позовну заяву, чи будь-яких клопотань не направив.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 04.01.2018 року поліцейським СРПП № 4 Білоцерківського ВП ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457291, якою накладено штраф в розмірі 255 грн., та відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, за те що він керуючи автомобілем НОМЕР_2 здійснив зупинку в дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» чим порушив п.8.4 ПДР, що стверджується копією постанови (а.с.7).

За п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В постанові про притягнення позивача до адмінвідповідальності вказується на порушення ним вимог п. 8.4 ПДР України.

Згідно п.8.4 ПДР України-дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки; г) наказові знаки; ґ)інформаційно-вказівні знаки; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків.

Знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

За ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, ст.258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. В переліку статей відсутнє посилання на ст.122 КУпАП.

Вищий Адміністративний Суд України зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою ст. 258 КУпАП, є вичерпним і може бути змінений лише законом. А винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що оскаржувана постанова не відображає дійсних обставин справи, оскільки він рухався з іншої сторони дороги, де не було встановлено дорожній знак 3.34, а тому здійснюючи зупинку, не міг визначити дію знаку «Зупинку заборонено».

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що оскаржувану позивачем постанову належить скасувати.

Згідно Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року визнано такими, що не відповідають Конституції України /є неконституційними/ положення ч.2 ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положеннями частини другої статті 171-2 - Кодексу адміністративного судочинства України запроваджено у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності непропорційні обмеження права на оскарження судового рішення, що порушує сутнісний зміст права особи на судовий захист.

Положення ч.2 ст.171-2 КАС України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 247, 256, 268, 280, 283, 293 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78,242-246,250,293,295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського СРПП № 4 Білоцерківського відділу поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2, щодо винесення постанови серії НК № 457291 від 04.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457291 від 04.01.2018 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_3