Справа № 234/15013/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року справа № 234/15013/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Чернявської К.Г., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Хлудєєвої А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 р. у справі № 234/15013/17 (головуючий І інстанції Демидова В.К.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.10.2017 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним та скасувати рішення № 122 від 22.09.2017 року відповідача про відмову в призначенні пенсії; зобов'язати відповідача призначити їй пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та перевести її на цю пенсію і виплачувати її в розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати 12983, 43 грн. згідно довідок Комісії з припинення Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради від 12.09.2017 року № 02-01/20 та від 12.09.2017 року № 02-01/21, виплатити недоотриману різницю в пенсії починаючи з 15.09.2017 року з урахуванням фактично виплаченої пенсії; вирішити питання судових витрат та допустити негайне виконання постанови суду в частині призначення та виплати їй пенсії у межах суми за один місяць (а.с. 28-30).

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 р. у справі № 234/15013/17 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 122 від 22.09.2017 Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області призначити позивачу пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 та перевести її на цю пенсію і виплачувати її в розмірі 60% від суми заробітної плати 12983,43 грн. згідно довідок Комісії з припинення Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради від 12.09.2017 № 02-01/20 та від 12.09.2017 № 02-01/21, виплатити недоотриману різницю в пенсії починаючи з 15.09.2017 з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині призначення та виплати ОСОБА_3 пенсію у межах суми за один місяць.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 42-43).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вказує на те, що на призначення пенсії за Законом № 889 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців має право категорія осіб: державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889, тобто з 01.05.2016 року обіймають посади державної служби і мають не менш ніж 10 років стажу на посадах, що належать до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України; особи, які на день набрання чинності Законом № 889 мають не менше ніж 20 років стажу на посадах, що належать до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Для визначення права особи на призначення пенсії і зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, за Законом № 889 слід аналізувати записи трудової книжки на відповідність посади, яку обіймає особа, посадам визначеним у ст. 25 Закону № 3723 та актах Кабінету Міністрів України.

При розгляді наданих позивачем документів було встановлено, що позивач має стаж на посадах віднесених до категорій посад державної служби - 16 років 9 місяців 3 дні, 13 років 5 місяців 22 дні - в органах місцевого самоврядування.

Апелянт вказує на те, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

Крім того, звертає увагу суду, що відповідно до п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 02.10.1984 по 25.12.2014 працювала на різних посадах у відділі комунального господарства Краматорського міськвиконкому (а.с. 9-12).

25.12.2014 була звільнена з посади начальника відділу комунального господарства Краматорської міської ради у зв`язку із виходом на пенсію, з цього ж дня отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і має загальний стаж роботи на посадах, віднесених до посад державних службовців 16 років 9 місяців 3 дні у період з 02.10.1984 по 04.07.2001 та 13 років 5 місяців 22 дні - в органах місцевого самоврядування у період з 05.07.2001 по 25.12.2014.

15.09.2017 звернулася до відповідача із заявою про перехід на пенсію держслужбовця на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» (а.с. 70).

Рішенням відповідача від 22.09.2017 № 122 їй відмовлено у призначенні пенсії згідно із Законом України «Про державну службу», оскільки відповідно до Закону № 889 право на пенсію мають особи, які на день набрання чинності Закону № 889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України 3723 від 16.12.1993 року «Про державну службу». При розгляді наданих документів позивача було встановлено, що остання має стаж на посадах віднесених до категорій посад державної служби 16 років 9 місяців 3 дня, а 13 років 5 місяців 22 дні - в органах місцевого самоврядування (а.с. 13).

Згідно довідок про заробітну плату на посаді, з якої позивач звільнилася, від 12.09.2017 № 02-01/20 та № 02-01/21 складові частини заробітної плати, з яких їй повинна бути призначена пенсія, складають 6837,43 грн. та 6146 грн. відповідно, а всього у сумі 12983,43 грн. (а.с. 14-15).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у переведенні її з пенсії за віком згідно Закону № 1058 на пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів при вирішенні справи виходить з наступного.

Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 втратив чинність з 01.05.2016 на підставі Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 за винятком ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 року.

Згідно п.10-12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст. 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення жінками 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

За приписами частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Частина 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Верховною Радою України 03.10.2017 був прийнятий Закон № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» яким в розділі II. Прикінцеві та перехідні положення стаття 1. Була викладена наступним чином: Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

абзаців першого і другого підпункту 1 та підпункту 2 пункту 1, підпунктів 4 та 5 пункту 2, підпункту 3 пункту 3, абзаців другого і третього, п'ятого і шостого пункту 5, пунктів 6, 9, 13 - 15, підпунктів 10 та 22, абзаців двадцять шостого - двадцять восьмого, абзаців тридцять третього - тридцять сьомого, шістдесят шостого - сімдесят другого підпункту 27 пункту 19, пункту 24, підпункту 1 пункту 27, пункту 29 розділу I, пунктів 2 - 4 розділу II цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і застосовуються з 1 жовтня 2017 року».

Таким чином, вказана норма Закону спростовує доводи апелянта про відсутність необхідного стажу у позивача для призначення їй пенсій згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, оскільки до стажу, який дає право на призначення такої пенсії згідно ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується як стаж державної служби, так і стаж на відповідних посадах в органах місцевого самоврядування.

Відповідачем не заперечується, що позивач має стаж на посадах віднесених до категорій посад державної служби 16 років 9 місяців 3 дні та 13 років 5 місяців 22 дні - в органах місцевого самоврядування.

За таких обставин позивач має необхідний стаж для переведення її на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Оскільки на час звернення позивача до Пенсійного фонду 15.09.2017 вона не працювала на державній службі, пенсія державного службовця повинна бути їй нарахована у розмірі 60% виходячи з чинної заробітної плати на відповідній посаді, а саме з урахуванням довідок Комісії з припинення Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради від 12.09.2017 року № 02-01/20 та від 12.09.2017 року № 02-01/21.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач зверталась до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, а не з заявою про призначення пенсії, однак відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, а не про відмову у переведенні.

Разом з тим, суд вказує на те, що позивач просить зобов'язати відповідача призначити їй пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та перевести її на цю пенсію.

Колегія суддів зазначає, що позивачу пенсія вже призначена з 26.12.2014 року. 15.09.2017 року вона звернулась до відповідача з заявою про перехід з одного виду пенсії на іншій.

У даній ситуації позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача призначити їй пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року не відповідають суті виниклої проблеми.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив, що рішення відповідача № 122 від 22.09.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача перевести її на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» і виплачувати її в розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати 12983, 43 грн. згідно довідок Комісії з припинення Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради від 12.09.2017 року № 02-01/20 та від 12.09.2017 року № 02-01/21, виплатити недоотриману різницю в пенсії починаючи з 15.09.2017 року з урахуванням фактично виплаченої пенсії задовольнив.

Згідно ч. 7 ст. 317 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 640 грн. При цьому, суд апеляційної інстанції щодо порядку стягнення сплаченого позивачем при поданні адміністративного позову судового збору, зазначає наступне.

Пленумом ВАСУ від 23 січня 2015 року № 2 встановлено, що у разі звільнення відповідача від сплати судового збору, то й відповідно судовий збір з нього не стягується. Тобто в разі задоволення адміністративного позову повністю судовий збір з відповідача, звільненого від сплати судового збору, не стягується, а у разі часткового задоволення позову у справі, в якій відповідач звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягується лише з позивача пропорційно до відхиленої частини вимоги з урахуванням попередньої сплати 10 відсотків розміру ставки судового збору.

Якщо відповідач звільнений від сплати судового збору, а позивач його сплатив, то у разі задоволення позову на користь позивача стягується сплачений розмір судового збору з Державного бюджету України або відповідного місцевого бюджету (ч. 1 ст. 94 КАС України в редакції на час вирішення справи).

З огляду на викладене, у зв'язку з тим, що всупереч вищевикладеним вимогам суд першої інстанції в резолютивній частині постанови стягнув витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, тобто з суб'єкта владних повноважень, якого було звільнено від сплати судового збору, а ні з Державного бюджету України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст. 205, 294, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 р. у справі № 234/15013/17 - змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови слово «призначити» замінити на слово «перевести».

В п'ятому абзаці резолютивної частини постанови Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 р. у справі № 234/15013/17 замість слів «з Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань» вказати слова «з Державного бюджету України».

В решті постанову залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко