Справа № 804/6131/17
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 рокусправа № 804/6131/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Дадим Ю.М.

судді: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 року (суддя Кононенко О.В.) ухвалену в м. Дніпро у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.04.2017 року №2 (на суму 86131.49 грн.) та №2 (на суму 292168.86. грн.).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 28.04.2017 року № 2 та № 2.

Головне управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення було прийнято податковим органом правомірно, оскільки позивач є користувачем земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1

Також, Позивачем до суду був поданий відзив, в якому він зазначив, що податковий орган при винесені оскаржуваних податкових рішень не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником комплексу нежитлових приміщень 1, 2, 7 поверхів в адміністративному корпусі літ. А-7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується договором купівлі-продажу комплексу нежитлових приміщень від 20.02.2012 року.

Згідно з п. 1 договору від 20.02.2012 року придбаний позивачем об'єкт нерухомості розташований на:

- земельній ділянці площею 0,1204 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка перебуває у спільному постійному користуванні (частка володіння Продавця складає 52, 72% або 0, 0635 га);

- земельній ділянці площею 0,2154 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка перебуває у володінні Продавця на праві постійного користування згідно з Державним актом на право постійного користування, виданого 15.05.2001 року на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №3259 від 21.12.2000 року.

28.04.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області були прийнято податкові повідомлення-рішення по земельному податку № 2, яким позивачу було донараховано податкове зобов'язання у розмірі 86131.49 грн. та № 2 про донарахування податкового зобов'язання у розмірі №2.

Не погодившись з обґрунтованістю вказаних податкових повідомлень-рішень, Позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 01.09.2017 року №11279/М/99-99-11-02-01-14 в задоволенні скарги Позивача було відмовлено.

Вважаючи протиправним прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не було належним чином обґрунтовано правомірність нарахованих податкових зобов'язань, що в свою чергу зумовлює їх безпідставність.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

У відповідності до п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Приписами пп.271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п.274.1 ст.274 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

За приписами ст.286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.286.6 ст.286 Податкового кодексу України, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

Отже, земельний податок є однією з форм плати за землю, яка справляється зокрема за користування земельною ділянкою та розраховується виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації на підставі даних державного земельного кадастру.

Як свідчать встановлені обставини справи, на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2012 року, ОСОБА_1 придбав у Акціонерного товариства відкритого типу «Концерн «Весна» комплекс, нежитлові приміщення 1,2 та 7 поверхів в адміністративному корпусі літ.А-7, що розташований за адресою:АДРЕСА_1

В свою чергу, згідно п.1 вказаного договору, зазначені нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці площею 0.1204 га., кадастровий номер НОМЕР_1 (частка Позивача складає 52.72% або 0.0635 га.). Також, по фактичному розміщенню адміністративного будинку надана земельна ділянка площею 0.2154 га., кадастровий номер НОМЕР_2, якою володіло Акціонерне товариство відкритого типу «Концерн «Весна».

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що Позивач є платником земельного податку, який має розраховуватись пропорційно до належної йому на праві власності частини будівлі, яка розташована на вказаних земельних ділянках.

В свою чергу, як вбачається з рішення ДФС України від 01.09.2017 року та наданих податковим органом пояснень, розмір податковим зобов'язань за податковим повідомленням-рішенням №2 від 28.04.2017 року був розрахований за формулою 635 кв.м.*581.21*3.74*1.04*2.0*3%=86131.49 грн. та за податковим повідомленням рішенням №2 від 28.04.2017 року розмір податкового зобов'язання був розрахований за формулою 2154*581.21*3.74.*1.04.*2.0*3%=291168.86 грн. де: 635 кв.м. та 2154 кв.м. - площі земельних ділянок; 581.21 грн. - базова вартість 1 кв.м. земель м. Дніпра; 3.74 - зональний коефіцієнт; 1.04 - локальний коефіцієнт; 2.0 - коефіцієнт на функціональне використання землі; 3%- ставка податку у 2017 році.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами Податкового кодексу України, базою оподаткування земельного податку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, а підставою для нарахування є дані державного земельного кадастру.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, на яких розташовані нежитлові приміщення Позивача податковим органом не встановлювалась.

Також, податковим органом не було надано до суду жодних доказів або пояснень, які б обґрунтовували факт нарахування земельного податку саме на підставі даних Державного земельного кадастру.

Отже з зазначених обставин справи вбачається, що розмір податкового зобов'язання з плати за землю за податковими повідомленями-рішеннями від 28.04.2017 року №2 та №2 був розрахований податковим органом з порушенням приписів чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про необхідність їх скасування.

Відповідно до ст..77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В даному випадку, податковим органом не було надано до суду належних доказів та пояснень, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили про необхідність його скасування.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23.01.2018 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко