Справа № 826/10001/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» (далі - Позивач, ТОВ «ФК «Абсолют фінанс») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.11.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем всупереч вимог чинного законодавства не було забезпечено обов'язку з використання у своїй діяльності реєстраторів розрахункових операцій.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на залишенні поза увагою суду шестимісячного строку набрання чинності положеннями абз. 2 п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 року №502, який обраховується з моменту затвердження органами доходів і зборів Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій. При цьому, звертає увагу, що наказ ДФС України від 16.06.2016 року №535, яким затверджено такий реєстр, втратив чинність на підставі наказу ДФС України від 28.09.2016 року №813. Відтак, на переконання Апелянта, станом на момент проведення перевірки було відсутнє правове регулювання відносин щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні купівлі-продажу валюти, що не було враховано судом першої інстанції та спричинило ухвалення необґрунтованого рішення. Крім того, Позивач в апеляційній скарзі вказав на помилковість висновків податкового органу щодо невідповідності фактичного залишку суми коштів в касі даним Х-звіту.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених в останній.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - змінити, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що у період 07.06.2017 року працівниками ГУ ДФС у Черкаській області на підставі наказу від 07.06.2017 року №963 (а.с. 19), направлень на перевірку від 07.06.2017 року №000055 (а.с. 59), №000054 (а.с. 60) та №000053 (а.с. 61) було проведено фактичну перевірку Черкаського відділення №5 ТОВ «ФК «Абсолют фінанс» за адресою: м. Черкаси, б-р. Шевченка, 205, що належить ТОВ «ФК «Абсолют фінанс», з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

У ході перевірки податковим органом було встановлено:

- проведення розрахункової операції - купівлі іноземної валюти на суму 50 доларів США (еквівалент 1 302,05 грн.), без застосування реєстратора розрахункових операцій та роздрукування відповідного розрахункового документа;

- проведення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти у період з 21.04.2017 року по 01.06.2017 року без застосування зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 1 321 787 грн. (купівля - 665 435,00 грн., продаж - 656 652,00 грн.);

- невідповідність коштів в сумі 11 821,22 грн. (сума коштів по Х-звіту №0011 від 07.06.2017 року становить 88 727,78 грн., а фактична сума на час перевірки складала 100 549,00 грн.).

Наведене, на переконання контролюючого органу, свідчить про порушення Позивачем п. п. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Результати перевірки зафіксовані в акті від 16.06.2017 року №22/23/23/14/36060724 (а.с. 15-18).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 03.07.2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким до Позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1,00 грн. (а.с. 12).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки чинне законодавством вимагає від суб'єктів, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон про РРО) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону про РРО суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п. 1);

- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (п. 2).

Згідно ст. 7 Закону про РРО порядок реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюється органами доходів і зборів за погодженням з Національним банком України.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547 затверджено Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти (далі - Порядок №547).

Приписи пунктів 1, 2 глави 2 розділу ІІ Порядку №547 визначають, що уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти (далі - суб'єкти господарювання), що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв'язку національного оператора поштового зв'язку (далі - пункти обміну валюти), для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.

Реєстрації в контролюючих органах підлягають РРО, модифікації яких включені до Державного реєстру РРО, зі сферою застосування «операції з купівлі-продажу іноземної валюти» за умови, що строк служби, встановлений в технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, встановлених Державним реєстром РРО.

Згідно абз. 2 п. 3 розділу ІІІ Порядку №547 суб'єкти господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти в пунктах обміну валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про існування нормативно закріпленого обов'язку у суб'єктів господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, використовувати у своїй діяльності зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Відтак, зважаючи на те, що згідно виданої Національним банком України Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 01.08.2016 року №196 (а.с. 24) ТОВ «ФК «Абсолют фінанс» має право на здійснення діяльності з обміну валют та переказу коштів, наведені вище положення законодавства щодо обов'язковості застосування реєстраторів розрахункових операцій у своїй діяльності у повній мірі поширюються на Позивача, на чому вірно акцентував увагу суд першої інстанції.

Посилання Апелянта на те, що на момент проведення перевірки не набрали чинності положення абз. 2 п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 року №502 (далі - Інструкція №502), норми якої підлягають застосуванню до спірних правовідносин, судовою колегією оцінюється критично з огляду на таке.

Згідно п. 1 розділу І Інструкції №502 остання визначає порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України для уповноважених банків (далі - банк), а також для уповноважених фінансових установ та національного оператора поштового зв'язку (далі - фінансова установа), їх кас, пунктів обміну іноземної валюти та пунктів обміну іноземної валюти, що відкриваються банком, фінансовою установою на підставі укладених агентських договорів з юридичною особою - резидентом.

Абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 передбачено, що фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу, зокрема, після реєстрації РРО в органі доходів і зборів.

При цьому, у примітці до вказаної норми закріплено, що даний абзац набирає чинності через шість місяців із дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти згідно з Постановою Національного банку № 983 від 29.12.2015.

Посилаючись на те, що абз. 2 п. 7 розділу ІІ Інструкції №502 на момент проведення перевірки не набрав чинності, Апелянт вказує на те, що наказ ДФС України від 16.06.2016 року №535 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій», втратив чинність на підставі наказу ДФС України від 28.09.2016 року №813.

Разом з тим, таке твердження Позивача, на переконання судової колегії, є помилковим з огляду на таке.

Наказом ДФС України від 16.06.2016 року №535, який оприлюднений 21.06.2016 року, затверджено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, в п. 71 глави 9 «Спеціалізовані електронні контрольно-касові реєстратори операцій з купівлі-продажу іноземної валюти» визначено реєстратор розрахункових операцій моделі КСТ-В1, виробництва ТОВ «Завод Резонанс» (м. Київ).

Дійсно, у подальшому згаданий наказ ДФС України від 16.06.2016 року №535 втратив чинність на підставі наказу ДФС України від 28.09.2016 року №813 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій». Разом з тим, пункт 75 глави 9 «Спеціалізовані електронні контрольно-касові реєстратори операцій з купівлі-продажу іноземної валюти» містив у переліку реєстратор розрахункових операцій моделі КСТ-В1, виробництва ТОВ «Завод Резонанс» (м. Київ) із позначкою про дату внесення до реєстру на підставі наказу ДФС України №535 від 16.06.2016 року.

При цьому, відомості щодо реєстратора розрахункових операцій моделі КСТ-В1 збережені і в Державному реєстрі реєстраторів розрахункових операцій, затверджених у подальшому наказами ДФС України від 14.12.2016 року №1019 (п. 76), від 17.02.2017 року №102 (п. 77), від 20.04.2017 року №275 (п. 78) та від 07.06.2017 року №406 (п. 81).

Зі змісту наведених законодавчих приписів випливає, що починаючи з 21.06.2016 року було опубліковано відомості Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти. Відтак, на момент перевірки у червні 2017 року норми абз. 2 п. 7 розділу ІІ Інструкції №502 набрали чинності, оскільки шестимісячний строк з для включення РРО для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти сплинув.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що обов'язок суб'єктів господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, використовувати у своїй діяльності зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій закріплено насамперед у Законі про РРО та Порядку №547. Натомість, приписи Інструкції №502 регулюють виключно питання організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України, не включаючи до кола правовідносин порядок застосування та реєстрації реєстраторів розрахункових операцій.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення Позивачем п. п. 1, 2 ст. 3 Закону про РРО, що, у свою чергу свідчить про обґрунтованість застосування до останнього штрафних санкцій в сумі 1,00 грн. відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону про РРО.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не врахував, що застосування до ТОВ «ФК «Абсолют фінанс» штрафних санкцій здійснювалося не лише за непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, а й за невідповідність на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

На залишенні поза увагою суду даних обставин звернув увагу й Апелянт, підкресливши помилковість висновків контролюючого органу про невідповідність за місцем здійснення діяльності Черкаського відділення №5 коштів в сумі 11 821,22 грн.

З урахуванням викладеного, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд апеляційної інстанції з метою усунення порушень норм процесуального права, допущених Окружним адміністративним судом м. Києва, дослідити вказані обставини та надати їм відповідну правову оцінку.

Відповідно до п. 13 ст. 3 Закону про РРО суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних Х-звіту №0011 за 07.06.2017 року (а.с. 58), за авансами коштів у національній валюті України було отримано на суму 88 727,78 грн. Наведена сума коштів у національній валюті України, отримана в якості авансу 07.06.2017 року, відображена й у показниках Z-звіту №0011 за 07.06.2017 року, сформованого 07.06.2017 року о 18:54 (а.с. 72-73), тобто в кінці операційного дня.

Згідно даних опису наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків Черкаського відділення №5 ТОВ «ФК «Абсолют фінанс», складеного 07.06.2017 року о 16:45, на час перевірки рахується 100 549,00 грн., у той час як згідно денного звіту РРО №ВК на місці розрахунків повинно рахуватися 88 727,78 грн., а тому невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків склала 11 821,22 грн. (а.с. 55).

Як зазначає Апелянт, зі змісту звітної довідки про касові обороти за день і залишки цінностей за 07.06.2017 року (а.с. 71) вбачається, що залишок коштів на кінець операційного дня склав 97 710,53 грн. Крім того, згідно даних реєстрів проданої іноземної валюти та купленої іноземної валюти за 07.06.2017 року випливає, що продано валюти було на загальну суму 17 293,00 грн., а придбано - 13 310,25 грн. (а.с. 22-23). Станом на 16 годину 45 хвилин 07.06.2017 року у касі обліковувалися кошти на суму 100 550,28 грн., а розбіжність на 1,28 грн. з даними опису наявних готівкових коштів пояснюється тим, що контролюючим органом не було проведено опис монет, що випливає зі змісту згаданого опису (а.с. 55).

Разом з тим, ТОВ «ФК «Абсолют фінанс» не було враховано, що, як було встановлено раніше, згідно абз. 2 п. 3 розділу ІІІ Порядку №547 суб'єкти господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти в пунктах обміну валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Тобто, належними документами, що підтверджують виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, повинні бути роздруковані зареєстрованими, опломбованими у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО розрахунковими документами. Встановлені вище порушення Позивачем вимог п. п. 1, 2 ст. 3 Закону про РРО свідчать про відсутність на момент перевірки відповідних документів у ТОВ «ФК «Абсолют фінанс» та, відповідно, обґрунтованість твердження податкового органу про невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків на суму 11 821,22 грн.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 року №. Разом з тим, обґрунтовуючи своє рішення, Окружний адміністративний суд м. Києва не надав правової оцінки всім епізодам порушень, що стали підставою для прийняття оскаржуваного акту індивідуальної дії, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає зміні у мотивувальній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - змінити.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року - змінити, вказавши, що підстави для відмови у задоволенні позовних вимог викладені у мотивувальній частині даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 30» січня 2018 року.