Справа № 814/2674/17
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/2674/17

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 р.

№ 814/2674/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

про:

стягнення заборгованості в сумі 2210 грн.,

в с т а н о в и в:

Баштанське об’єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (надалі – позивач або Управління) звернулося до суду з позовом про стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Свята Вікторія» (надалі – відповідач або Господарство) заборгованості в сумі 2210 грн.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 08.12.2017, яку суд направив відповідачу, повернулась до суду без вручення адресату з відміткою поштової установи «За закінченням терміну зберігання». Частиною 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі повернення поштового відправлення з повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Позивача просить суд про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина п’ята статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приймаючи рішення по справі, судом взято до уваги наступне.

Відповідач був зареєстрований Новобузькою районною державною адміністрацією в якості юридичної особи 03.02.1997 (ар. спр. 9). В Управлінні відповідач був зареєстрований як платник єдиного внеску на обов’язкове державне соціальне страхування та інших платежів.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем (ар. с. 5) у відповідача рахується заборгованість в сумі 2210 грн., за не подачу розрахунку зобов’язання зі сплати збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом 5 частини 7 Розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Відповідно до підпункту 7 пункту 5 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001 та частини 3 статті 106 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» (надалі – Закон № 1058), передбачено право органу ПФУ на звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 17 Закону № 1058, страхувальники зобов’язані подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки,в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

За неподання розрахунку зобов’язання зі сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством, позивач рішенням від 14.03.2003 № 50 застосував до відповідача штрафні санкції в сумі 2210 грн. Рішення відповідачем не оскаржено, а суму штрафу не сплачено.

У відповідності до статті 106 Закону № 1058, позивачем була виставлена вимога № Ю-10 від 15.05.2017, яка була повернута до Управління без вручення адресату (ар. с. 17) та залишилась непогашеною.

Станом на час розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 2210 грн.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач своїм правом не скористався, позов не заперечив, доказів погашення заборгованості станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 9, 12, 19, 77, 205, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна