Справа № 676/7065/14-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018
м. Київ

справа № 676/7065/14-а

провадження № К/9901/1259/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стельмах Д.В. від 20 березня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів - Гонтарука В.М., Ватаманюка Р.В., Матохнюка Д.Б. від 12 травня 2015 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець - Подільському районі, що виразились у знятті районного коефіцієнту під час визначення середньомісячного заробітку для розрахунку пенсії; виключенні зі страхового стажу позивача періода роботи в колгоспі з 1963 року по 1965 рік включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимогам законодавства безпідставно зменшив розмір пенсії, знявши районний коефіцієнт та незаконно виключивши з трудового стажу роботу у колгоспі період з 1963 року по 1965 рік включно, хоча така робота підтверджена довідкою, що міститься у пенсійній справі.

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі, які виразились у виключенні зі страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі з 1963 року по 1965 рік включно протиправними. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі, які виразились у знятті районного коефіцієнту під час визначення середньомісячного заробітку ОСОБА_1 для розрахунку пенсії.

Постановляючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, а після 01 січня 1991 року зараховується на підставі Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Членство та робота в колгоспі підтверджується записом в трудовій книжці та наданою позивачем довідкою.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування зазначає, що період роботи в районах Крайної Півночі та прирівняних місцевостях зараховується за законодавством, що діяло раніше лише до 01 січня 1991 року. Також ставить під сумнів роботу та членство позивача в колгоспі, оскільки на відповідний момент часу позивач не досягла 16 - річного віку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 18 червня 2015 року відкрито касаційне провадження за скаргою Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області.

Відповідно до п. 4 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що з 30 травня 2000 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець - Подільському районі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27 липня 2011 року.

08 жовтня 2010 року позивач подала заяву про перехід на пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання, відповідачем проведено перерахунок.

27 липня 2011 року позивач повторно подала заяву про повторний перерахунок пенсії, а саме: перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати за минулий 2010 рік.

На звернення позивача щодо розміру її пенсії управлінням ПФУ в м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець - Подільському районі надано відповідь № 85/0-16 від 12.08.2013 року, що при перерахунку пенсії 08.10.2010 року при переході на пенсію по інвалідності проведено перерахунок, внаслідок чого розмір пенсії склав 2213,63 грн. із розрахунку середньомісячного заробітку 4354,84 грн., який попередньо визначено невірно, оскільки із середньомісячного заробітку для обчислення пенсії необхідно було зняти районний коефіцієнт.

Судами встановлено та не заперечується сторонами, що в результаті обчислення середньомісячний заробіток для розрахунку пенсії по інвалідності позивача склав 3955,75 грн., як такий, що визначений за період з 01.06.1989 року по 31.05.1994 року та з 01.07.2000 року по 01.08.2010 року. При повторному переході із пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 27.07.2011 року застосовано середню заробітну плату за минулий 2010 рік. Крім того, в результаті проведення перерахунку пенсії переглянуто і зменшено страховий стаж - роботу в колгоспі з 1963 року по 1965 рік включно. Період роботи в колгоспі зараховується після досягнення 16 років, в результаті страховий стаж склав 31 рік 01 місяць 02 дні. Коефіцієнт страхового стажу склав - 0,41963, тому враховуючи наявні показники стажу і заробітної плати пенсію з 27.07.2011 року обчислено в розмірі 2130,32 грн.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до п. 3 ст. 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно довідки №1223 від 22.04.2000 виданої ТОВ ім. Б. Хмельницького ОСОБА_1 перебувала в членах та працювала в колгоспі з 01.01.1963 по 31.12.1969 року. Вказане підтверджене показами свідків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1994 №637, у разі коли документ про трудовий стаж не зберігся, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 18 зазначеного вище порядку, за відсутності документів про наявний трудовий стаж і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних довідок з інших причин трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідач в касаційній скарзі посилається на те, що Примірним Статутом колгоспу, прийнятим Третім Всесоюзним з'їздом колгоспників і затвердженим постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28 листопада 1969 року № 910 передбачено, що членами колгоспу могли бути тільки громадяни, які досягли 16 річного віку, а у період з 1963 року по 1965 рік включно позивач не могла бути членом колгоспу, оскільки членство в колгоспі передбачається з 16 річного віку, а позивач ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте колегія суддів зазначає, що вказаний Примірний Статут колгоспу був прийнятим Третім Всесоюзним з'їздом колгоспників і затвердженим постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР у 1969 році, а позивач набула членства і працювала в колгоспі з 1963 року.

У відповідності до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, які призначають пенсії мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, перевіряти обґрунтованість видачі документів, виданих підприємствами, організаціями та установами.

Отже, відповідач мав можливість перевірити правомірність видачі та правильність вказаних відомостей у довідці №1223 від 22.04.2000, виданій ТОВ ім. Б. Хмельницького.

Судами встановлено, що позивач з 06.01.1984 року по 31.05.1994 року працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються суми виплат, отриманих застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати, з якої сплачувались зазначені внески - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967р. №530/П-28.

Згідно п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Щодо періоду стажу після 1991 року, то чинним законодавством не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні.

Відповідно до ст.3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні і стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому судові рішення у відповідній частині підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року скасувати в частині визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в місті Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі, які виразились у знятті районного коефіцієнту під час визначення середньомісячного заробітку ОСОБА_1 для розрахунку пенсії.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі, які виразились у знятті районного коефіцієнту під час визначення середньомісячного заробітку ОСОБА_1 для розрахунку пенсії за період з 06.01.1984 року по 01.01.1991 рік.

В задоволенні позовних вимог щодо застосування районного коефіцієнту під час визначення середньомісячного заробітку ОСОБА_1 для розрахунку пенсії за період з 01.01.1991 року по 31.05.1994 року відмовити.

В решті судові рішення залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Ю. Бучик

судді М.М. Гімон

Л.Л. Мороз