Справа № 552/593/18
Суддя: Кузіна Ж. В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/593/18
Провадження № 2-а/552/50/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

при секретарі Павленко Л.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом начальника Київського районного відділу у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України посилаючись на те, що відповідач незаконно перебуває на території України, оскільки його паспорт громадянина ОСОБА_3 виданий 20.05.2005 року з терміном дії до 20.05.2015 року, строк перебування на території України 90 днів. Відповідач не виїхав у встановлений термін, без законних підстав залишився на території України .

В судовому засіданні представник Київського районного відділу у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити , примусово видворити з України громадянина ОСОБА_3, заборонити йому подальший вїзд на територію України строком на пять років, затримати його з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, судове рішення звернути до негайного виконання.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що має сімю дочку, що проживають в Україні. У звязку зі станом здоровя, фінансовими труднощами своєчасно не оформив документи.

Заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб»єктів владних повноважень

Згідно статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено судом, громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув в Україну 20.12.2012 року через КПП «Харків-пасажирський» по паспорту AG 0480857, виданий 20.05.2005 року терміном дії до 20.05.2015 року, строк перебування на території України 90 діб, який сплинув 19.03.2013 року. З 20.03.2013 року громадянин ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на території України нелегально.

16.08.2017 року УДМС України в Полтавській області прийнято рішення №16 про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_3 та зобов»язати його покинути територію України у термін до 13.09.2017 року.

В даний час відповідач не працює, має складне фінансове становище, власного житла не має, проживає за різними адресами.

Громадянин ОСОБА_3 рішення Київського РВ у м. Полтава УДМС у Полтавській області про примусове повернення за межі України від 16.08.2017 року не виконав, у встановлений строк до 13 вересня 2017 року за межі України не виїхав.

У звязку з цим громадянин ОСОБА_3 перебуває в Україні в порушення правил перебування іноземців в Україні.

За порушення правил перебування в Україні відносно громадянина ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 203 КУпАП та 07.11.2017 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн.

Як пояснив суду відповідач, даний штраф ним не сплачений, оскільки він не має коштів.

Громадянин ОСОБА_3 не має статусу біженця, обставини, визначені ч. 8 ст. 26, ч. 1 ст. 31 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які б заборонили примусово повернути його з України, відсутні.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011р. № 3773-VI визначені загальні питання правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядку їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі в тексті рішення Закон) іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

За змістом ч.1 ст. 30 цього ж Закону примусове видворення з України іноземця та особи без громадянства можливе лише якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідач зобовязався залишити територію України в термін до 13 вересня 2017 року, але свого зобовязання не виконав. Продовжує перебувати в Україні без достатньої правової підстави.

Відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи вбачається, що обставин, які вказані в ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі території України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби України у м. Києві з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

З вищевикладеного убачається, що доказів, які мали підтвердити законність перебування відповідача на території України, суду надано не було.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин ОСОБА_3 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України та його затримання.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення про примусове видворення відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 241, 242, 246, 288, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Примусово видворити з України громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт АG0480857, виданий 20 травня 2005 року МВС ОСОБА_3 з терміном дії до 20 травня 2015 року.

Затримати громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою забезпечення його примусового видворення з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, с. Розсудів, вул. Лісна, 6.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів.

Головуючий Ж.В. Кузіна