Справа № 143/1476/17
Суддя: Марченко Л. В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/1476/17
Іменем України
16 січня 2018 року м.Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді - Марченко Л.В
за участю секретаря - Горбатюк Т.Б.
представника позивача-адвоката Любарського С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, мотивуючи свої вимоги за тим, що 15.05.2017 року йому була призначена пенсія за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На день досягнення пенсійного віку він працював на посаді лікаря Погребищенської ЦРЛ, загальний страховий стаж становить 45 років 2 місяці 7 днів, а стаж на посадах, роботах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років становив 32 роки 11 місяців 27 днів, тобто стаж роботи в закладах охорони здоров`я. На його звернення від 22.09.2017 року до відповідача з заявою про зарахування до спеціального трудового стажу, який дає йому право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е-ж» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» періоду проходження військової служби та проходження інтернатури в закладах охорони здоров`я. Однак, 05.10.2017 року відповідач відмовив у зарахуванні до спеціального стажу (працівників охорони здоров`я) періоду проходження військової служби з 03.05.1975 року по 06.05.1977 року та проходження інтернатури в Білоцерківській дитячій лікарні з 01.08.1985 рік по 02.10.1985 рік та Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні з 05.10.1985 року по 30.07.1986 рік посилаючись на те, що це не передбачено чинним законодавством.
Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його право на одержання грошової допомоги, тому просить суд визнати протиправною відмову Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу, який дає йому, ОСОБА_1 право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду проходження військової служби з 03.05.1975 року по 06.05.1977 року та проходження інтернатури в Білоцерківській дитячій лікарні з 01.08.1985 рік по 02.10.1985 рік та Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні з 05.10.1985 року по 30.07.1986 рік та зобов`язати Іллінецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області, зарахувати йому, до спеціального стажу, який дає йому право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е-ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду проходження військової служби 03.05.1975 року по 06.05.1977 року та проходження інтернатури в Білоцерківській дитячій лікарні з 01.08.1985 рік по 02.10.1985 рік та Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні з 05.10.1985 року по 30.07.1986 рік та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячний пенсій.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Любарський С.М. кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, по підставах, викладених в позовній заяві та просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області Кирилюк Л.В., в судове засідання не з`явилась, направила до суду заперечення від 10.11.2017 року (а.с.23-25), в яких вона позов не визнала, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та просила суд в задоволенні позовних вимог - відмовити, аргументувавши свою позицію тим, що позивач не вірно трактує зміст понять «трудовий стаж» та «спеціальний стаж», а тому згідно норм діючого законодавства час військової служби та проходження інтернатури не можуть бути зараховані до спеціального стажу роботи, а зараховуються до загального стажу, що не дає права позивачеві на отримання грошової допомоги згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд, вислухавши пояснення позивача ,його представника адвоката Любарського С.М., дослідивши заперечення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про таке.
Як вбачається із паспортних документів позивача, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто віку 60 років він досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-10).
З 25.04.2017 року позивачу була призначена пенсія за віком, відповідно до протоколу №133139 від 15.05.2017 року та вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 11 ).
Вказані обставини сторонами спору визнавались, отож доказуванню не підлягають.
22.09.2017 року позивач звернувся до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про зарахування до спеціального трудового стажу, його стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до п. «е-ж» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» періоду проходження військової служби та проходження інтернатури.
05.10.2017 року на адресу позивача ОСОБА_1 . Іллінецьким об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області було направлено лист №П-38-03 ч, відповідно до якого відповідач відмовив йому у зарахуванні до спеціального стажу період його військової служби в лавах радянської армії з 03.05.1975 року по 06.05.1977 року та період проходження інтернатури в Білоцерківській дитячій лікарні з 01.08.1985 рік по 02.10.1985 рік та Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні з 05.10.1985 року по 30.07.1986 рік мотивуючи тим, що вказані періоди не дають права на призначення грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, так як це не передбачено чинним законодавством.
Позивач не погодившись із вказаною відмовою відповідача звернувся до суду із даним позовом.
Правилами ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просить про їх захист.
Суд, надаючи оцінку правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення оформленого у формі листа, дійшов висновку про таке.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 7-1 Прикінцевих положень вказаного Закону встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно записів в трудовій книжці позивача судом встановлено, що ОСОБА_1 працював:
- 10.03.1975року по 23.04.1975 р. на посаді завідуючого фельдшерським пунктом с.Талалаї Погребищенської районної лікарні Вінницької області;
- з 03.09.1977 року по 30.08.1979 року фельдшер швидкої допомоги Погребищенської РЛ
- з 14.09.1982 року по 27.10.1982 року по на посаді медичної сестри приймального відділення Погребищенської ЦРЛ;
- з 01.03.1986 року по 05.07.1089 року на посаді викладача хірургії Погребищенського медичного училища;
- з 06.07.1989 року по 30.04.2017 року на посаді лікаря Погребищенської РЛ.
Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.
Відповідно до примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота па яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
У відповідності з Переліком установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УPCP від 31 грудня 1959 року №135 та підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.
Згідно п.4 зазначеного положення вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоров`я в стаж роботи за фахом зараховується військова служба медпрацівників за фахом в складі Збройних Сил СРСР.
У відповідності до записів в трудовій книжці та згідно з довідкою Погребищенського районного військового комісаріату №1030 від 13.10.2017 року, позивач в період з 03.05.1975 року по 06.05.1977 року (2 роки 03 дні) проходив військову службу медичним працівником на посаді фельдшера військово-медичного пункту в Збройних силах СРСР (а.с. 14 ).
З 05.10.1985 року по 30.07.1986 року проходив інтернатуру по дитячій хірургії у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні та як лікар-дитячий хірург проводив лікування хворих дітей та здійснював догляд за ними, згідно довідки за № 01/2041 від 08.08.2017року, виданої Вінницькою обласною дитячою клінічною лікарнею (а.с. 12 ) та з 01.08.1985 року по 02.10.1985 року працював в Білоцерківській дитячій лікарні на посаді лікаря-інтерна за спеціальністю «дитяча хірургія» та з 05.10. 1985 року по 30.07.1986 року в Вінницькій обласній клінічній лікарні на посаді лікар-дитячий хірург ( а.с.13 ).
Пунктом 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно - технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Отже, період строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.
Згідно записів у трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 працював на посаді завідуючого фельдшерський пунктом Погребищенської РЛ 10.03.1975 року по 23.04.1975 року, звільнений з роботи в зв`язку з призовом на військову службу до лав радянської армії. З 03.05.1975 року по 06.05.1977 року проходив військову службу в Збройних сила СРСР на посаді фельдшера. Після звільнення зі служби в армії, позивач продовжував працювати на посаді фельдшера швидкої допомоги в Погребищенській районній лікарні з 03.09.1977 року по 30.08.1979 року.
В Переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397, було визначено, що правом на пенсію за вислугу років користуються окремі працівники охорони здоров`я, зокрема, фельдшери.
Отже, як на день призову на строкову військову службу, так і після звільнення, позивач працював в закладі охорони здоров`я на посаді середнього медичного персоналу, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років.
Таким чином, зарахування часу проходження строкової військової служби до спеціального стажу гарантоване чинним законодавством, тому відмова відповідача у зарахуванні військової служби в ОСОБА_1 до пільгового стажу є протиправною.
До затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, на території України та Української PCP діяв порядок, передбачений постановою Ради Міністрів СРСР № 1397 від 17.12.1959 року «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства».
Відповідно до пп. «ж» п. 1 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсій, визначено, що до стажу роботи медичних працівників включається час навчання з підвищення кваліфікації по спеціальності.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 61 Закону України «Про вищу освіту», від 01.07.2014 року № 1556-VII, 3) інтерн - особа, яка має ступінь магістра медичного або фармацевтичного спрямування і навчається з метою отримання кваліфікації лікаря або провізора певної спеціальності відповідно до переліку лікарських або провізорських спеціальностей інтернатури;
Згідно із пунктом «д» ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Із зібраних у справі доказів судом встановлено, що у 1985 році ОСОБА_1 закінчив Вінницький медичний інститут ім. М.І.Пирогова, що підтверджується копією диплому від 26.06.1985 року серії НОМЕР_1 (а.с. 17), в період з 01.08.1985 року по 02.10.1985 року працював в Білоцерківській дитячій лікарні на посаді лікаря-інтерна за спеціальністю «дитяча хірургія», що підтверджується копією довідки за № 02-11-442 від 10.08.2017 року, виданої КЗ Білоцерківської міським центром медико-санітарної допомоги (а.с. 13) та в період з 05.10.1985 року по 30.07.1986 року проходив інтернатуру по дитячій хірургії у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні та як лікар-дитячий хірург проводив лікування хворих дітей та здійснював догляд за ними, згідно довідки за № 01/2041 від 08.08.2017року, виданої Вінницькою обласною дитячою клінічною лікарнею (а.с. 12).
Під час проходження інтернатури згідно з функціональними обов`язками лікаря-інтерна він вів хворих, оперував ти доглядав за ними.
Крім цього, в Положенні про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівнів , затвердженому наказом МОЗ від 19.09.1996 року № 291 визначено, що основним завданням інтернатури є підвищення рівня практичної підготовки випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, їх професійної готовності до самостійної лікарської (провізорської) діяльності.
Таким чином суд дійшов до переконання що відмова відповідача у зарахуванні до спеціального стажу періодів проходження інтернатури позивачем з 01.08.1985 року по 02.10.1985 року в Білоцерківській дитячій лікарні та з 05.10. 1985 року по 30.07.1986 року в Вінницькій обласній клінічній лікарні є протиправною, оскільки даний період підтверджується як записами в трудовій книжці за №№ 10,12, виданої 9 червня 1976 року серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 так довідками за № 01/2041 від 08.08.2017року, виданої Вінницькою обласною дитячою клінічною лікарнею (а.с. 12) та за № 02-11-442 від 10.08.2017 року, виданої КЗ Білоцерківської міським центром медико-санітарної допомоги (а.с. 13) дослідженими в судовому засіданні так і поясненнями самого позивача ОСОБА_1 , який підтвердив, що згідно наказів він був прийнятий на посаду лікаря інтерна у вищевказані установи та згідно функціональними обов`язками проводив лікування хворих, оперував, доглядав за ними та отримував заробітну плату.
Крім того, дана відмова відповідача суперечить вимогам ст..55 Закону України « Про пенсійне забезпечення», оскільки період проходження інтернатури позивачем в закладах охорони здоров`я зараховується в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній уточнюючими довідками, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року за № 22-1 та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії ,затвердженого Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року .
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що суб`єктом владних повноважень в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого ним рішення, не спростовано доводи позивача, отож суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписі вст. 139 КАС України, відповідно до яких, у разі задоволення позову сторони, яка не суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст.7-1, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення «, ст.ст.139 ,243-246 , 295 КАС України , суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу, який дає право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» статті 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення» , періоду проходження військової служби з 03.05.1975 року по 06.05.1977 року та проходження інтернатури в Білоцерківській дитячій лікарні з 01.08.1985 рік по 02.10.1985 рік та Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні з 05.10.1985 року по 30.07.1986 рік.
Зобов`язати Іллінецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає йому право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е-ж» статті 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення періоду проходження військової служби з 03.05.1975 року по 06.05.1977 року та проходження інтернатури в Білоцерківській дитячій лікарні з 01.08.1985 рік по 02.10.1985 рік та Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні з 05.10.1985 року по 30.07.1986 рік та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячний пенсій .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на користь ОСОБА_1 , судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом статті 243 цього Кодексу, а також прийняття рішення в порядку письмового провадження,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .
Суддя