Справа № 127/20442/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/20442/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бар'як А.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

31 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до заступника начальника Житомирської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до заступника начальника Житомирської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_6, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0519/10100/17 від 06.09.2017 року та закрити провадження в справі про порушення митних правил.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково:

-скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 0519/10100/17 від 06.09.2017 року, винесену заступником начальника Житомирської митниці ДФС ОСОБА_6, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп.;

-в задоволені іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду скасувати, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.01.2017 року ОСОБА_2 через зону діяльності Чернігівської митниці ДФС в митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів 22.03.2017 року» ввезено транспортний засіб «VW PASSAT», р.н. 065BST, номер кузова НОМЕР_1.

02.07.2017 року старшим державним інспектором ВМО «Виступовичі» м/п «Північний Житомирської митниці ДФС ОСОБА_7 складено протокол про порушення митних правил №0519/10100/17.

06.09.2017 року заступником начальника Житомирської митниці Державної фіскальної служби України винесено постанову в справі про порушення митних правил №0519/10100/17 від 06.09.2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 481 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується відсутність у позивача можливості вивести транспортний засіб за межі території України, у строки, встановлені Митним кодексом України, про що належним чином було повідомлено відповідача. При цьому, вимога позивача про закриття провадження у справі про порушення митних правил задоволенню не підлягає, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо прийнятті рішення в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями статті 380 МК України визначено, що тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів, Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Строки, передбачені абзацами першим та другим цієї частини, можуть бути продовжені органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Згідно п. 4 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Відповідно до п. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно ч. 3 ст. 481 Кодексу перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення поварів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою вкладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.3 ст.481 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Згідно з ст.487 Кодексу провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За приписами статті 491 Кодексу підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2017 року ОСОБА_2 через зону діяльності Чернігівської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів 22.03.2017 року» ввезено транспортний засіб «VW PASSAT», р.н. 065BST, номер кузова НОМЕР_1.

Колегія суддів звертає увагу, що на вказаний транспортний засіб оформлено зобов'язання про зворотне вивезення транспортного засобу від 21.01.2017 року терміном до 22.03.2017 року (а.с. 12).

21.03.2017 року позивачем до Вінницької митниці ДФС направлено заяву, в якій остання повідомила про відсутність можливості вивезти транспортний засіб за межі митної території України у звязку з хворобою. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано наступні документи:

- листок непрацездатності серії АГЮ №046813 від 20.03.2017 року у відповідності до якого ОСОБА_2 перебувала на амбулаторному лікуванні з 20.03. по 30.03.2017 року в комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2»;

- листок непрацездатності серії АГЮ №047606 від 04.04.2017 року у відповідності до якого ОСОБА_2 перебувала на амбулаторному лікуванні з 04.04. по 07.04.2017 року в комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2»;

- довідка Гніванської районної лікарні №1 про перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 30.03 по 01.07.2017 року;

- довідка №97 від 07.05.2017 року про перебуванні на лікуванні ОСОБА_2 з 29.05 по 07.06.2017 рік в КУ «Чечельницька лікарня планового лікування», інші подані медичні документи стосуються захворювань сина ОСОБА_8 - ОСОБА_9 і не можуть бути прийняті до уваги.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 02.07.2017 року о 16 год. 42 хв. в пункті пропуску «Виступовичі» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС при проведенні митно-прикордонного контролю автомобіля «VW PASSAT», р.н. 065BST, номер кузова НОМЕР_1 що слідував з України в Р. Естонія під керуванням громадянки України ОСОБА_2, встановлено, що останньою 21.01.2017 року через зону діяльності Чернигівської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів - 22.03.2017 року», ввезено вказаний транспортний засіб, однак громадянка України ОСОБА_2 транспортний засіб до митного органу своєчасно не доставила, тим самим перевищивши строки тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на десять діб.

Визначаючись щодо обставин, які перешкоджали позивачу вивезти транспортний засіб у строки, визначені Митним кодексом України, за межі митної території України, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами статті 192 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Наказом Міністерства фінансів України «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» від 31.05.2012 року №657 затверджено порядок виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі.

Пунктом 2 розділу VІІІ наказу Міністерства фінансів України «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» від 31.05.2012 року №657 визначено, що:

аварія це небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно п. 5 Порядку визначено, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Згідно листків непрацездатності серії АГЮ №046813 від 20.03.2017 року та серії АГЮ №047606 від 04.04.2017 року ОСОБА_2 перебувала на амбулаторному лікуванні з 20.03. по 29.03.2017 року та 04.04. по 07.04.2017 року відповідно в комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2».

Колегія суддів звертає увагу, що стаціонарна допомога - це лікування хворого застрахованого, який знаходиться в медичній установі протягом періоду, що перевищує 24 (двадцять чотири) години, з метою отримання медичної допомоги, тоді як амбулаторне лікування має на меті надання допомоги пацієнтам на прийомі в медичному закладі або вдома.

Аналізуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що надані позивачем копії вищевказаних документів не свідчать про постійне перебування та знаходження позивача в медичному закладі, у звязку з чим не відносяться до переліку непереборних обставин, які унеможливили вивезення транспортного засобу у встановлені законодавством терміни.

Також, довідкою Гніванської районної лікарні №1 підтверджується, що ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 30.03 по 01.07.2017 року, про те, колегія суддів звертає увагу, що згідно зобовязання про зворотне вивезення транспортного засобу від 21.01.2017 року позивач мала б вивезти транспортний засіб за межі митної території України до 22.03.2017 року.

Згідно листа Департаменту охорони здоров'я Вінницької обласної державної адміністрації №03-4969 від 27.11.2017 року в період з 30.03.2017 року по 01.07.2017 року позивач зверталась за медичною допомогою, що відображено в журналі амбулаторного прийому хірургічного кабінету поліклінічного відділення та в медичній картці ОСОБА_2 Тобто, вказаним документами спростовується відомості щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні, оскільки довідка Гніванської районної лікарні №1 зареєстрована в журналі видачі довідок поліклінічного відділення.

Отже, з аналізу наданих позивачем медичних довідок та листків непрацездатності не прослідковується безперервного чи постійного перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 20.03.2017 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що факт перебування позивача на лікуванні не позбавляв останню в повному обсязі можливості виконання митного режиму «тимчасове ввезення», з урахуванням вимог ст. 109 МК України, згідно якої за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом та приймає на себе зобовязання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу неможливості вивезення транспортного засобу за межі митної території України в терміни, передбачені митним законодавством, а саме перебування на лікуванні, не відносяться до переліку визначених законом обставин, які настали внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб.

Щодо позовної вимоги позивача про закриття провадження у справі про порушення митних правил №0519/10100/17, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності таких повноважень згідно вимог ч. 6 ст. 530 Митного кодексу України та з урахуванням вимог ст. 162 КАС України (в редакції Закону, яка діяла на момент прийняття рішення).

Крім того, за результатами розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, у зв'язку з чим відсутні підстави для закриття провадження в справі про порушення митних правил №0519/10100/17.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2017 року скасувати.

Винести нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок оскарження передбачено ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 січня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_10 ОСОБА_11