Справа № 820/340/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

25 січня 2018 р. справа № 820/340/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича у неподанні до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договорами банківського вкладу № 1361 від 06.01.2015 року та № 2280 від 14.01.2015 року "Найкращій від Миколая" у доларах США; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договорами банківського вкладу №1361 від 06.01.2015 року та № 2280 від 14.01.2015 року "Найкращій від Миколая" у доларах США; на підставі ст. 267 КАС України зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого права, а саме щодо неподанні Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В., до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договорами банківського вкладу.

Так, позивачем зазначено у позові, що 02.02.2015 року між ОСОБА_1. (новий кредитор) та ОСОБА_3 (первісний кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги за депозитним договором відповідно до якого первісний кредитор - передала належне їй право вимоги згідно з договором № 1361 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая оn-line" у доларах США від 06.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта банк" (далі - основний договір), а новий кредитор ОСОБА_1 прийняв право вимоги, що належало первісному кредитору за основним договором..

Крім того, 02.02.2015 року між ОСОБА_1, (новий кредитор) та ОСОБА_3, (первісний кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги за депозитним договором, відповідно до якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договором №2280 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая оn-line" у доларах США від 14.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_3, та ПАТ "Дельта банк" (далі - основний договір), а новий кредитор приймає право вимоги, що належало первісному кредитору за основним договором.

Позивач 11.11.2016 року листом, направленим до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта банк" Кадирову В.В., повідомив останнього про те, що саме він є новим кредитором за договорами банківського вкладу №1361 від 06.01.2015 року та № 2280 від 14.01.2015 року та просив здійснити йому виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом по договору №1361 від 06.01.2015 року у межах переуступленого права вимоги та за вкладом по договору № 2280 від 06.01.2015 року у межах переуступленого права вимоги.

Однак, на вказане звернення позивача надійшов лист від 21.11.2016 року за вх.№02-3337325 про не визнання відступлення прав вимоги за договорами банківського вкладу №1361 від 06.01.2015 року, № 2280 від 14.01.2015 року та відмову у виплаті гарантованої суми відшкодування за вказаними договорами банківського вкладу з підстав не отримання попередньої письмової згоди від банку посилаюсь на п..2.12.19 та п. 5.27 правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта банк".

Також, позивачу було повідомлено що згідно з постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення № 181 "Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Дельта банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта банк" та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з 05.10.2015 року до 04.10.2017 року включно..

Позивач вважає, що вказані дії Відповідача не ґрунтуються на нормах законодавства і вчинені з перевищенням повноважень, встановлених Законом України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

В пункті 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення п. 8 ч. 1 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України не поширюються на юрисдикцію адміністративних судів.

Такого висновку дійшла колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 16 лютого 2016 року по справі № 826/2043/15 (в ЄДРСР № 56755298).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

Суд враховує викладений вище висновок Верховного суду України по справі 826/2043/15, а тому вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, питання про захист свого права у разі його порушення банком, який перебуває на стадії ліквідації, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно правил підсудності, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, оскільки вказану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а її розгляд має здійснюватись відповідним господарським судом в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 2, 170, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297, п. 15.5 Перехідних положень КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції господарського суду в порядку господарського судочинства.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Супрун Ю.О.