Справа № 208/4958/16-а
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/4958/16-а
№ провадження 2-а/208/5/18
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді: Івченко Т.П.,

При секретарі Стомаченко О.В.,

За участі:

Представника позивача ОСОБА_1,

3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Камянське Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до відповідача -1: Державного реєстратора Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради ОСОБА_4, відповідача 2: Виконавчого комітету Камянської міської ради, відповідача -3: Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровської області, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 «про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав власності про реєстрацію права власності за ОСОБА_2»,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась із адміністративним позовом до відповідача -1: Державного реєстратора Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради ОСОБА_4, відповідача 2: Виконавчого комітету Камянської міської ради, відповідача -3: Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровської області, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 «про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав власності про реєстрацію права власності за ОСОБА_2», уточнив який просила:

Визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради ОСОБА_5 від 22.07.2016 року індексний № 30590299, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 04, яким зареєстровано право власності ОСОБА_2 на ? частини обєкту нерухомості житлового будинку, загальною площею 62,5 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, складові частини обєкта нерухомого майна: літня кухня Б-1, вбиральня В-1, гараж Г-1, колодязь -1, огорожі 2-5, водопровід 6; зливна яма 7, що розташований за адресою будинок № 10 по вул. Володарського в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (ОСОБА_6В.) від 09.08.2016 року було відкрито провадження за зазначеним адміністративним позовом.

Згідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2016 року, справа була передана до провадження судді Івченко Т.П..

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 10 Перехідних положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 30 КАС України, справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Відповідач-1: Державний реєстратор Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради ОСОБА_5 подала заперечення на позов, в якому просила провадження по справі закрити, з підстав відсутності у заявлених вимогах публічно-правового спору, та наявності спору про право власності 3-ої особи ОСОБА_2, який підлягає розгляду та вирішенню в порядку ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що на час звернення до суду з даним позовом, була інша судова практика, яка на теперішній час змінилася. А тому вона просить вирішити це питання на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засідання пояснив, що судове рішення яке стало підставою для реєстрації за ним права власності, на теперішній час знаходиться на перегляді у касаційній інстанції, а тому він не заперечує щодо закриття провадження по даному спору.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені, подавши заяви про проведення розгляду у їх відсутності, інших клопотань не заявляли, а тому суд враховуючи вимог ст. 205 КАС України, вважає можливим провести судове засідання.

Дослідивши підстави та обґрунтування клопотання відповідача 1 про закриття провадження по справі, вислухав учасників процесу, враховуючи наявні матеріали справи та проаналізувавши доводи та підстави що стали обґрунтуванням звернення з адміністративним позовом, викладені у позовній заяві та характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно положень ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так само, КАС України в редакції на момент звернення позивача із вказаним позовом до суду встановлено наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України (в редакції від 18.06.2016 року) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС (в редакції від 18.06.2016 року) України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ч.1 ст.2 КАС (в редакції від 18.06.2016 року) України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства стала реєстрація державним реєстратором права власності третьої особи не нерухоме майно. Так, позивач вказує на те, що реєстрація державним реєстратором права власності на будинок № 10 по вул. Володарського в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області здійснена незаконно, оскільки до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно площа спірного нерухомого майна внесена невірно; частка кожного з співвласників не виділялася, а власність є спільною сумісною а не частковою; право власності на частку спільного майна, зареєстровано за третьою особою ОСОБА_2 безпідставно; крім того при реєстрації зазначеного право власності, зареєстровано за третьою особою не тільки на 1/2 частину будинку, а й на інші складові частини обєкта нерухомості, яке не було викладено у рішенні і в той же час, коли за ОСОБА_2 право власності на них не визнано.

Відповідно до вимог ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суд доходить до висновку, що між позивачем ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_2 виник саме спір про право щодо будинку № 10 по вул. Володарського в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, який належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Судом не вбачається, що у позивача виник спір із відповідачем субєктом владних повноважень, в порядку адміністративного спору, що б було підставою для вирішення його в порядку КАС України.

Зазначене кореспондується із постановою Верховного Суду України від 14.06.2016 року по справі № 21-41а16, згідно якої справи у спорах фізично особи з державним реєстратором прав на нерухоме майно відносяться до цивільної юрисдикції, а не адміністративної.

Судом також враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, закриття провадження у справі з підстав неможливості її розгляду в порядку адміністративного судочинства не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Перелік підстав закриття провадження у справі передбачений частиною 1 статті 238 КАС України, та є вичерпним.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження по справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена..

З огляду на те, що заявлені позивачем вимоги не підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити, розяснивши позивачу, що заявлені ним вимоги підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 238 КАС України, суд -

ухвалив:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відповідача -1: Державного реєстратора Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради ОСОБА_4, відповідача 2: Виконавчого комітету Камянської міської ради, відповідача -3: Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровської області, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 «про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав власності про реєстрацію права власності за ОСОБА_2» - закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Івченко Т. П.