Справа № 813/75/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/75/18

УХВАЛА

з питань відстрочення сплати судовогоз збору

24 січня 2018 року Справа № 813/75/18

Cуддя Львівського окружного адміністративного суду Качур Р.П. розглянула в порядку письмового провадження клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору в адміністративній справі за позовом Миколаївського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області до Приватної агрофірми «Світанок» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Миколаївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Приватної агрофірми «Світанок» про стягнення з відповідача на користь позивача 2980,64 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, за грудень 2017 року.

Ухвалою суду від 05.01.2018 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків такої шляхом подання до канцелярії суду чи надіслання на адресу суду таких документів: власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; документа про сплату судового збору в сумі 1600,00 грн.

Вказану ухвалу позивач одержав 11.01.2018 року.

23.01.2018 року на адресу Львівського окружного адміністративного суду за вх. № 1765 від позивача надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Обґрунтовуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору позивач зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов’язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Відповідно до ч. 2 ст. 73 цього ж Закону забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. З врахуванням змін внесених Законом України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів” № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, змінено і положення Закону України “Про судовий збір” № 3674-VI від 08.07.2011 року, що набрали чинності з 15.12.2017 року, зокрема, Пенсійний фонд та його територіальні органи з 15.12.2017 року виключені з переліку осіб, що звільнені від сплати судового збору, передбачених ст. 5 Закону “Про судовий збір”.

Також вказує на ту обставину, що бюджет Пенсійного фонду України на 2018 рік ще не затверджений та не встановлено бюджетне призначення для сплати судового збору органами Пенсійного фонду України. Покликався на те, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб не залежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

Звернення до суду спричинене необхідністю стягнення заборгованості в судовому порядку, оскільки підприємство має значну заборгованість та не сплачує витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в добровільному порядку. Несплата витрат на виплату та доставку пільгових пенсій тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду та перешкоджає процесам акумуляції коштів на виплату пенсій. Оскільки кошти на оплату судового збору відсутні, просив відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по суті.

Суд вирішуючи вказане клопотання керується наступним.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України “Про судовий збір” № 3674-VI від 08.07.2011 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім’ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

Аналогічно, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Законом України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” № 2147-VIII від 03.10.2017 року внесено зміни до Закону України “Про судовий збір”, що набрали чинності 15.12.2017 року.

З врахуванням змін, внесених відповідно до Закону № 2147-VIII, Пенсійний фонд України та його територіальні органи з 15.12.2017 року виключені з переліку осіб, що звільнені від сплати судового збору, передбачених ст. 5 Закону № 3674-VI.

Відтак, враховуючи наведені вище вимоги закону та з’ясовані обставини позивачу за подання позовної заяви необхідно було сплатити судовий збір.

Суд зважає на покликання позивача в обґрунтування вказаної заяви, однак зазначає таке.

Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 23.01.2015 року № 2 “Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI “Про судовий збір” зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Суд подивований покликаннями позивача на те, що відповідач має значну заборгованість, оскільки сума стягнення складає 2980,64 грн. за один місяць.

Зокрема, відстрочення відповідним органам сплати судового збору не узгоджується з п. 1 ч. 1 ст. 129 Конституції України, яким передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ця норма Конституції України знайшла своє закріплення також і в Законі України “Про судоустрій і статус суддів” та у процесуальних кодексах України.

Рівність учасників судового процесу, зокрема, перед законом є похідною від інших норм Конституції України, які визначають рівність конституційних прав і свобод громадян та рівність їх перед законом (стаття 24), а також компетенцію органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19).

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав, тобто є конкретизацією загального принципу рівності громадян перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Тому, відстрочення від сплати судового збору відповідних органів як сторін в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема, юридичними та фізичними особами, які, безперечно, зобов'язані сплачувати відповідний збір.

Крім вказаного, позивачем до клопотання не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, якими обґрунтовано таке клопотання. Стверджуючи про відсутність бюджетного фінансування для сплати судового збору позивач не навів жодних обставин та доказів на їх підтвердження, які б давали суду обґрунтовані підстави вважати, що до ухвалення судового рішення позивач матиме можливість сплатити судовий збір.

Враховуючи те, що вказані обставини не свідчать про неможливість сплати судового збору, а інших доказів суду не надано, підстави для задоволення клопотання про відстрочення від сплати судового збору за подання позовної заяви - відсутні.

Керуючись ст.ст. 133, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и л а:

В задоволенні клопотання Миколаївського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до Приватної агрофірми «Світанок» про стягнення заборгованості – відмовити.

Ухвала з питань відстрочення сплати судового збору набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на цю ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Качур Р.П.