Справа № 820/4994/17
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 р. № 820/4994/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Козира В.М.,

представника ПАТ "Перший Український ОСОБА_1" - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши в спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради ОСОБА_6, треті особи - публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_1", ОСОБА_3, про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати рішення відповідача від 13.10.2017 про державну реєстрацію прав, індексний номер 37578140, на підставі договору іпотеки, серія та номер: 5693450, виданий 13.09.2007, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за публічним акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_1", .

Ухвалою суду від 17.01.2018 в задоволенні клопотання представника ПАТ "Перший Український ОСОБА_1" про закриття провадження у справі відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний реєстратор комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради ОСОБА_6 при винесенні рішення від 13.10.2017 про державну реєстрацію прав, індексний номер 37578140, згідно якого право власності на квартиру № 17-А, за адресою: пр. Незалежності, буд. 5, м. Харків зареєстроване за ПАТ "Перший Український ОСОБА_1" діяв з порушеннями норм чинного законодавства, а тому вважає, що зазначене рішення підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 29.11.2017 подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник ПАТ "Перший Український ОСОБА_1 Банк"в судовому засіданні проти позову заперечував та зазначив, що відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", у звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, банком було звернено стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття права власності на квартиру № 17-А, що розташована за адресою: пр. Незалежності, буд. 5 м. Харків, та банком надавався необхідний пакет документів для вчинення реєстраційної дії, а отже, рішення державного реєстратора є законним та обґрунтованим, а позовні вимоги ОСОБА_5 - безпідставними.

Представник ОСОБА_3 в судове засідання пибув, позовні вимоги підтримав.

Заслухавши представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.12.06 між представником ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, згідно пункту 1 якого, продавець, ФОП ОСОБА_8 передає у власність покупця, ОСОБА_5 квартиру за № 17-А в будинку № 5, розташованому по проспекту Правди в місті Харкові, а покупець приймає у власність цю квартиру та сплачує за неї обговорену грошову суму, вказаний договір зареєстрований у реєстрі за № 9256.

13.09.2007 між ЗАТ "Перший Український ОСОБА_1 банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ "Перший Український ОСОБА_1" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 5693356, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 315 000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором № 5693356, між ОСОБА_5 та ПАТ "Перший Український ОСОБА_1 банк", укладено договір іпотеки № 5693450 від 13.09.2007, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстраційним № 4285, відповідно до якого, ОСОБА_5 передано в іпотеку банку квартиру № 17-А, реєстраційний номер: 15632581, загальною площею, 2 кв.м., житловою площею: 37,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків пр. Правди буд. № 5.

Суд зазначає, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2011/6304/12 від 29.03.2012 задоволено заяву ПАТ "Перший Український ОСОБА_1 банк" про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру ОСОБА_5 № 17-А, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Правди, буд. 5 та заборонено будь кому проводити дії по відчуженню зазначеного майна.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2012 року по справі 2011/6304/12 скасовано ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.03.2012 року в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який міститься в матеріалах справи, власником вказаної квартири є ПАТ "Перший Український ОСОБА_1 банк", на підставі рішення державного реєстратора комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради ОСОБА_6 від 13.10.17 про державну реєстрацію прав, індексний номер 37578140, на підставі договору іпотеки, серія номер: 5693450, виданий 13.09.2007, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.13).

Оцінюючи законність та обґрунтованість прийняття вищевказаного рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" № 898-IV від 05.06.2003, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" загальними засадами державної реєстрації прав є: обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ.

Згідно з частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 1статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"встановлено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Пунктом 1 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно пункту 61 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З вище викладених норм слідує, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки набуває лише за умови надання до державного реєстратора відповідних документів, які, необхідно перевірити не тільки на наявність, а й на зміст та повноту поданих документів. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні ВАСУ по справі № К/800/49643/15 від 31 травня 2016 року.

З матеріалів реєстраційної справи судом встановлено, що іпотекодержатель, ПАТ "Перший Український ОСОБА_1", разом із пакетом документів для здійснення реєстрації квартири АДРЕСА_1, надав до державного реєстратора вимогу про усунення порушення основного зобовязання № КНА-61.1/221 від 11.02.2016 та описи вкладення, в яких міститься інформація щодо її направлення іпотекодавцю, ОСОБА_5 та боржнику, ОСОБА_3 Щодо отримання зазначеної вимоги, то суд зазначає, що в реєстраційній справі міститься лише повідомлення про вручення за підписом ОСОБА_5, проте доказів отримання вимоги ОСОБА_3 в матеріалах реєстраційної справи відсутні.

А отже, в порушення вимог пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, банком не надано доказів отримання зазначеної вимоги боржником, та як наслідок, документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про невідповідність проведення реєстраційної дії державного реєстратора комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради ОСОБА_6 вимогам чинного законодавства.

Згідно частини 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості..

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_5 (місце проживання - АДРЕСА_3, м. Харків, 61000, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до державного реєстратора комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради ОСОБА_6 (місцезнаходження - вул. Сумський шлях, буд 11, смт. Солоницівка, Дергачівський район, Харківська область, 62370, ідентифікаційний код 39341260), треті особи - публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_1" (місцезнаходження - вул.Андріївська, б.4, м. Київ, 04070, ідентифікаційний номер - 14282829), ОСОБА_3 (місцепроживання - пр. Незалежності, 5, м. Харків, 61058) про скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради ОСОБА_6 від 13.10.2017 про державну реєстрацію прав, індексний номер 37578140, на підставі договору іпотеки, серія та номер: 5693450, виданий 13.09.2007, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за публічним акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_1", .

Стягнути на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради ( ідентифікаційний код 39341260) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 січня 2018 року.

Суддя А.С. Мороко