Справа № 2а-617/12/0170/20
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 м.їв К/9901/508/18 2а-617/12/0170/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 28.02.2012 (суддя Кисельова О.М.) та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012 (головуючий - Єланська О.Е., судді: Ілюхіна Г.П., Кукта М.В.) у справі № 2а-617/12/0170/20 за позовом Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

Орендне підприємство «Кримтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м. Сімферополі АР Крим від 25.11.2011 №.

Окружний адміністративний суд Автономної Республіки Крим постановою від 28.02.2012 позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м.Сімферополі АР Крим від 25.11.2011 №.

Севастопольський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.09.2012 постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 28.02.2012 залишив без змін.

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби у жовтні 2012 року подала касаційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 28.12.2011 та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012 у справі №2а-617/12/0170/20, в якій просила скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про відмову в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначив про неправильне застосування положень пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Приписами абзацу п'ятого частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII передбачено змінити територіальну підсудність адміністративних справ, підсудних Окружному адміністративному суду Автономної Республіки Крим, та забезпечити їх розгляд Київським окружним адміністративним судом, відповідно адміністративних справ Окружного адміністративного суду міста Севастополя - Окружним адміністративним судом міста Києва, Севастопольського апеляційного адміністративного суду - Київським апеляційним адміністративним судом.

Ухвалою суду від 20.08.2015 справу № 2а-617/12/1070/20 витребувано з Київського окружного адміністративного суду та ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження у разі відсутності справи.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 29.09.2015 відновив втрачене судове провадження в адміністративній справі №2а-617/12/0170/20 в частині.

Суд дійшов висновку щодо можливості здійснення касаційного перегляду на підставі відновлених матеріалів справи, оскільки у даній справі спірним є правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні спірних правовідносин. В той же час встановлені судами обставини сторонами не оспорюються.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим за результатами камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток позивача за 2 квартал 2011 року, складено акт від 11.11.2011 №437/41-2/03358593.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення вимог пункту 150.1 статті 150, пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України внаслідок відображення у податкові декларації з податку на прибуток підприємства за 2 квартал 2011 року у рядку 06.6 «від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього податкового періоду» суми 155746209грн, до якої перенесено збитки з урахуванням збитків 2010 року.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.11.2011 №, яким визначено суму завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 58912889грн за 2 квартал 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків в м.Сімферополі Автономної Республіки Крим обмежено позивачу витрати, що мають бути враховані у складі валових витрат другого кварталу 2011 року, без дотримання вимог пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який не містить заборони на врахування у 1 та 2 кварталах 2011 року збитків, які виникли до 1 січня 2011 року.

Абзац другий пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає право платника податку на прибуток відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 року суму від'ємного значення, що є результатом розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року.

Водночас розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року здійснювався на підставі чинних до 1 квітня 2011 року норм Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон).

Пунктом 6.1 статті 6 Закону було визначено, що якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У 2010 році зазначена норма застосовувалася з урахуванням пункту 22.4 статті 22 Закону.

Особливості, встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону, полягали в обмеженні врахування у складі валових витрат у порядку статті 6 Закону сум від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року. До складу валових витрат платника податку на прибуток за перший квартал 2010 року підлягало включенню лише 20 відсотків від'ємного значення, що утворилося станом на 1 січня 2010 року.

Водночас, як передбачено абзацом другим пункту 22.4 статті 22 Закону, у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону обмеження щодо можливості врахування всієї суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток у складі валових витрат не застосовувалися. При цьому прямо передбачалося право врахувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 року всю суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, що виникло у 2010 році.

Включення від'ємного значення об'єкту оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року до витрат другого, а не першого кварталу звітного податкового року, становить особливість застосування у 2011 році норми пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України.

За загальним правилом, установленим нормою пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, у разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

При цьому тлумачення абзацу третього пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в системному взаємозв'язку з абзацом другим цього ж пункту дозволяє дійти висновку про те, що наведене в цій нормі поняття «від'ємне значення, отримане в першому кварталі 2011 року» - це від'ємне значення, отримане як розрахунок значення об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року на підставі норм чинного на час проведення розрахунку законодавства. Відповідний розрахунок передбачав урахування у складі валових витрат першого кварталу 2011 року також і сум від'ємного значення об'єкта оподаткування за попередні податкові періоди.

За встановлених судами попередніх інстанцій обставин про відсутність між сторонами спору щодо правомірності формування від'ємного значення об'єкта оподаткування за попередні податкові періоди, правильними є висновки судів, що чинним законодавством не передбачено можливості обмежити формування витрат другого кварталу 2011 року лише тими сумами від'ємного значення, які виникли як результат діяльності саме першого кварталу 2011 року, без урахування непогашених наростаючим підсумком сум від'ємного значення попередніх податкових періодів.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м.Сімферополі Автономної Республіки Крим без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 28.02.2012 та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012 у справі № 2а-617/12/0170/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Шипуліна

Судді Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк