Справа № 242/3393/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року справа №242/3393/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2017 року у справі №242/3393/17 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в м. Авдіївка Донецької області № 39 від 03 липня 2017 року про відмову в перерахунку пенсії; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням до стажу періоду роботи на ВАТ « Точмаш» з 28 жовтня 1987 року по 24 лютого 1992 року.

В обґрунтування зазначив, що в червні 2017 року звернувся до УПФУ в м. Авдіївка Донецької області із заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням відповідача протиправно відмовлено в перерахунку пенсії, з посиланням на неможливість зарахувати період роботи позивача з 28 жовтня 1987 року по 24 лютого 1992 року на ВАТ « Точмаш», оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній території, що унеможливлює перевірку первинних документів підприємства.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ в м. Авдіївка Донецької області № 39 від 03 липня 2017 року про відмову ОСОБА_2 в перерахунку пенсії за віком.

Зобов'язано УПФУ в м. Авдіївка Донецької області здійснити перерахунок пенсії позивача з 01 липня 2017 року, зарахувавши до його пільгового стажу період роботи з 28 жовтня 1987 року по 24 лютого 1992 року на ВАТ «Точмаш» .

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що ВАТ « Точмаш», на якому працював у спірний період позивач, знаходиться в м. Донецьку, тобто на тимчасово окупованій території, що унеможливлює проведення зустрічної перевірки наданих первинних документів.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в УПФУ м. Авдіївки, отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

26.06.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за з додаванням пільгового стажу та заробітної плати.

Рішенням УПФУ в м. Авдіївці №39 від 03.07.2017 року ОСОБА_2 відмовлено в перерахунку пенсії. До пільгового стажу позивача не зарахований період його роботи на ВАТ « Точмаш» з 28 жовтня 1987 року по 24 лютого 1992 року, оскільки підприємство перебуває на тимчасово не підконтрольній українській владі території та здійснити перевірку первинних документів для призначення пенсії неможливо. (а.с.20-21)

Як вбачається з трудової книжки позивач з 28 жовтня 1987 року по 24 лютого 1992 року працював на ВАТ « Точмаш» заливальником металу 3 розряду. (а.с.14)

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що уточнююча довідка на підтвердження пільгового стажу позивача та його заробітку, видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому, вона є недійсною та не може прийматися до уваги.

Колегія суддів зазначає, що на штампі уточнюючих довідок зазначена адреса м. Донецьк, яке в свою чергу, відноситься до населених пунктів, визначених Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

Колегія суддів не приймає як належний та допустимий доказ надані позивачем уточнюючі довідки від 02.06.2017 року (а.с.22-25), оскільки підприємство, яке видало ці довідки, не було створено у порядку, передбаченому законами України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території м. Донецька.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен був взяти до уваги інформацію зазначену у довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за перерахунком пенсії на пільгових умовах.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що інформація, яка міститься в довідках про пільговий стаж позивача та заробіток, в сукупності з фактичними даними, які відображені в трудовій книжці позивача, підтверджує, що позивач працював з 28 жовтня 1987 року по 24 лютого 1992 року працював на ВАТ « Точмаш» заливальником металу 3 розряду.

На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що висновок відповідача про неврахування в пільговий стаж спірного періоду роботи позивача не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу про відмову в перерахунку пенсії та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.07.2017 року з врахуванням до пільгового стажу період роботи ОСОБА_2 в ВАТ «Точмаш».

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2017 року у справі №242/3393/17 - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2017 року у справі №242/3393/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23.01.2018 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 23.01.2018 р.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова