Справа № 308/8741/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/409/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Мікули О. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання - Лемцьо І. В.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Індії ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2017 року у справі № 308/8741/17 (постанова ухвалена судом у складі головуючого судді Бедьо В. І. о 15:16 год у м. Ужгороді) за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Індії ОСОБА_2 про примусове видворення,-

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2017 року Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Чопський прикордонний загін) звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Індії ОСОБА_2, в якому просив примусово видворити відповідача з України.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що прикордонним нарядом в контрольованому прикордонному районі при спробі незаконного перетину державного кордону було виявлено та затримано громадянина Республіки Індії ОСОБА_2 у складі групи осіб, а відтак, враховуючи те, що він не має жодних підстав для перебування на території України, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати йому допомогу в поверненні до країни походження, не має, натомість, має намір будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, підлягає видворенню до країни походження у встановленому порядку.

Також, Чопським прикордонним загоном було подано клопотання про затримання громадянина Індії ОСОБА_2 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2017 року позов задоволено. Примусово видворено за межі території України громадянина Індії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Затримано громадянина Індії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до шести місяців.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, громадянин Індії ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на неї, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку діям відповідача щодо спроби незаконного перетину кордону, можливого ухилення від виконання рішення про примусове повернення та неможливості виконання ним рішення про примусове повернення за відсутності паспортних документів добровільно, що свідчить про передчасність рішення про його примусове видворення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просила її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча позивач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши головуючого суддю, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 вересня 2017 року громадянин Індії ОСОБА_2 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Новоселиця» на напрямку 186 прикордонного знаку при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у складі групи осіб, що було зафіксовано в протоколі про адміністративне затримання від 04 вересня 2017 року.

06 вересня 2017 року позивачем було прийнято рішення про примусове повернення відповідача з України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач підлягає поверненню в країну походження, а оскільки документів та коштів для повернення у відповідача немає, на території України відсутні його родичі, є усі підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови апеляційного суду повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Пунктом 3 частини другої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній станом на момент розгляду справи судом першої інстанції) у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Таким чином, клопотання про затримання іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Як підтверджується матеріалами справи, Чопським прикордонним загоном прийнято рішення про примусове повернення відповідача в країну походження, також ним наведено обґрунтовані підстави для висновку, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення з території України, зокрема, що у нього відсутні кошти для легального повернення на територію Індії, документи на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України, відсутні родинні зв'язки на території України.

За таких обставин, оскільки у відповідача відсутня можливість самостійного повернення до країни походження, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для затримання відповідача та примусового видворення з території України в країну походження.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина Індії ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2017 року у справі № 308/8741/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді О. І. Мікула
Д. М. Старунський