Справа № П/811/1344/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Справа № П/811/1344/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Хилько Л.І.,
за участю:
секретаря судового засідання - Подкопаєвої Д.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представників позивача Комякова Д.В., Созінова Г.П.,
представника відповідача Стрикуна А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції питання про застосування наслідків пропущення строків звернення до суду в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на військовій службі, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України №63 від 15.03.2017 р. щодо припинення контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України;
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України поновити його у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, до адміністративного позову позивачем було додано заяву про поновлення процесуальних строків звернення з позовом до суду у зв`язку із обґрунтованими причинами його пропуску, а саме у зв`язку із тим, що позивач не міг отримати копію спірного наказу, оскільки з 30.03.2107 року знаходиться під вартою за обвинуваченням у кримінальному правопорушенні (а.с.6-7).
08 вересня 2017 року представником Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, було подано до суду письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, мотивоване тим, що позивачем пропущено строки для звернення до адміністративного суду.
Відповідач наголошує, що право на звернення до суду з позовом у ОСОБА_1 виникло в березні 2017 року з моменту написання ним рапорту 14 березня 2017 року, тому, враховуючи положення частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов скеровано до суду з пропущенням строку, визначеного законом (а.с.38-39).
Позивач та його представники у судовому засіданні проти залишення позовної заяви без розгляду заперечували, вважають, що строк звернення до суду не пропущено.
Представник відповідача у судовому засіданні наполягав на залишенні позовної заяви без розгляду з підстав, що викладені у клопотанні.
Судом встановлено, що відповідно до позовної заяви предметом розгляду у цій справі є встановлення правомірності дій посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України при винесенні наказу №63 від 15.03.2017 р. щодо припинення контракту про проходження військової служби ОСОБА_1 у Національній гвардії України.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення клопотання представника відповідача, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Водночас, таке право не є абсолютним: воно може бути обмежено, у тому числі, строками на звернення до суду.
Так, згідно з частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Зокрема, частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За змістом частини першої статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
При цьому юридичним фактом, з яким закон пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду є те, що особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд наголошує, що у даному випадку відсутні підстави для застосування іншого строку на звернення до адміністративного суду, ніж того, який встановлений приписами частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поряд з тим, суд звертає увагу сторін, що 15.12.2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в редакції Закону від 03.10.2017р. №2147-VIII.
Згідно до вимог пункту 10 ч. 1 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Аналогічні вищевказані законодавчі положення щодо строків звернення сторін до адміністративного суду з позовною заявою, також містить і Кодекс адміністративного судочинства України в редакції Закону від 03.10.2017р. №2147-VIII, що відображенні у статтях 121-123.
За змістом частини 5 статті 122 Кодекс адміністративного судочинства України в редакції Закону від 03.10.2017р. №2147-VIII, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Представник відповідача стверджує, що право на звернення до суду з позовом у ОСОБА_1 виникло в березні 2017 року з моменту написання ним рапорту 14 березня 2017 року.
Спірний наказ №63 винесено відповідачем 15 березня 2017 року (а.с.10). Доказів ознайомлення ОСОБА_2 , з даним наказом вказана копія не містить.
З наданих суду письмових пояснень позивача вбачається, що з 03 березня 2017 року по 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 перебував у відпустці, на підставі відповідного рапорту написаного ним. При цьому, у вказаних поясненнях, позивач наголошує, що жодного рапорту на його звільнення ним написано не було, при цьому, вказує, що 29.03.2017 року його було затримано та в подальшому взято під варту за обвинуваченням у кримінальному правопорушенні. Поряд з тим, зазначає, що про звільнення з військової служби дізнався у липні 2017 року, з відповіді відповідача на запит адвоката від 12.07.2017 року(а.с.80-81).
З матеріалів справи встановлено, що з 31.03.2017 року ОСОБА_1 , утримується в Кропивницькій установі виконання покарань (14), що посвідчується відповідною довідкою (а.с.19).
З матеріалів справи вбачається, що 12.07.2017 року адвокатом позивача до керівництва Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України було скеровано відповідний запит щодо проходження військової служби ОСОБА_1 (а.с.12).
Відповідним листом від 12.07.2017 року №862/2, адвокату Созоновій Г.І. т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України було надано відповідь на її запит, в якій повідомлено, що 15.03.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби за систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем в запас Збройних сил України (а.с.14).
В судовому засіданні встановлено, що копію спірного наказу №63 від 15.03.2017 року отримано адвокатом позивача у Кіровоградському міському воєнкоматі 25.07.2017 року.
Водночас, виходячи з приписів статті 99 цього Кодексу (чинного на час виникнення спірних правовідносин), початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язується, з одного боку, з об`єктивним моментом, тобто порушенням суб`єктивного права, а з другого боку, із суб`єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо заявник доведе, що йому стало відомо про порушення свого права пізніше, перевага повинна надаватися суб`єктивному моменту.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з військової служби, юридичним фактом, з яким пов`язується початок перебігу процесуального строку для звернення позивача з відповідним позовом до суду, є момент винесення спірного наказу, та ознайомлення ОСОБА_1 зі спірним наказом.
Згідно наявного у матеріалах справи листування адвоката позивача та відповідача щодо проходження військової служби встановлено, що остання відповідь від відповідача стосовно вказаного питання скерована адвокату позивачеві 12 липня 2017 року (а.с.14).
У свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом 01 серпня 2017 року (а.с.2).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено процесуальний строк на звернення до суду з поважних причин.
За таких обставин, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Водночас, частина перша статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України уможливлює поновлення судом пропущеного з поважних причин процесуального строку, встановленого законом, за заявою особи, яка бере участь у справі.
Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач з позовною заявою щодо визнання незаконним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України №63 від 15 березня 2017 року щодо припинення контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України звернувся до Кіровоградського окружного адміністартивного суду 01 серпня 2017 року.
Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З метою захисту прав та інтересів ОСОБА_1 вважає за необхідне поновити позивачеві процесуальний строк на звернення до адміністративного суду.
Керуючись статтями 2, 121-123, статтями 247, 256, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на військовій службі.
Заяву представника позивача про визнання причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку для звернення з позовом до суду - задовольнити.
Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на військовій службі.
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення з даним адміністративним позовом до суду до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на військовій службі.
Копію цієї ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарг на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню (ч. 3 ст. 293 КАС України).

Повний текст ухвали відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів частини шостої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України виготовлено та підписано 22 січня 2018 року.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Л.І. Хилько