Справа № 800/409/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2018 Київ П/9901/29/18 800/409/17
Верховний Cуд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

головуючого судді - Ханової Р.Ф.,

суддів Бившевої Л.І., Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Шипуліної Т.М.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.,

за участю сторін, їх представників:

від позивача - ОСОБА_1. - особисто,

від відповідача - Предоляк Н.Ю. за довіреністю від 02 січня 2018 року №19-2/18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання рішення від 27 липня 2017 року №440/вс-17 в частині встановлення оцінки за кваліфікаційним оцінюванням незаконним та зобов'язання винести нове рішення,

УСТАНОВИВ:

9 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія) від 27 липня 2017 року №440/вс-17 (далі - Рішення) незаконним в частині встановлення йому оцінки за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, з огляду на його невмотивованість, та зобов'язати відповідача винести нове рішення в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у спірному рішенні Комісією не наведені мотиви та підстави його прийняття.

Правовими підставами заявлених позовних вимог визначає норми пункту четвертого частини третьої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402).

Позивач, з посиланням на положення п.п.4.11.6, п.п.4.11.7, п.п.4.3.1 і п.4.4 Регламенту, затвердженого рішенням Комісії 13 жовтня 2016 року №81/зп-16, доводить недотримання нею принципу правової визначеності, як елемента верховенства права та порушення принципу гласності і відкритості, що полягає у неповідомленні позивача про засідання Комісії 27 липня 2017 року, на якому прийняте спірне рішення.

Представник Комісії у запереченнях на адміністративний позов від 13 грудня 2017 року та під час розгляду справи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує з посиланням на законність прийнятого Рішення. Доводить, що Рішенням зазначені отримані позивачем бали з оцінювання відповідних критеріїв та підстави його прийняття.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи позовної заяви, встановив наступне.

7 листопада 2016 року Рішенням Комісії №145/зп-16 оголошено конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

11 січня 2017 року Рішенням Комісії №2/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 653 кандидатів, у тому числі ОСОБА_1, першим етапом якого визначено іспит, а другим - дослідження досьє та проведення співбесіди.

За результатами кваліфікаційного оцінювання позивач, як кандидат, набрав 572 бали, що відображено у рішенні Комісії від 27 липня 2017 року №440/вс-17, яке є предметом даного судового розгляду.

Рішенням Комісії ОСОБА_1 визнано таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя в Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду і включено до рейтингу кандидатів на зайняття 30 вакантних посад.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критерії відповідності рішення суб`єкта владних повноважень законодавчим вимогам встановлені частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Статус Комісії як державного органу суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України, її повноваження і порядок ухвалення рішень регулюються главою 3 розділу V, розділом IV і главою 1 розділу V Закону №1402 (чинний з 30.09.2016).

Так, за змістом частин першої та другої статті 83 Закону №1402 кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями: компетентності (професійна, особиста, соціальна тощо), професійної етики, доброчесності.

Етапи кваліфікаційного оцінювання передбачені статтею 85 Закону №1402, частиною другою якої встановлено, що іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності і проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Ключовою стадією добору кандидатів на посаду судді є, відповідно до пункту 13 частини першої статті 70 Закону №1402, проведення Комісією конкурсу на заміщення вакантної посади судді на основі рейтингу кандидатів, які взяли участь у такому конкурсі, та внесення рекомендації Вищій раді правосуддя щодо призначення кандидата на посаду судді.

У спірному рішенні міститься інформація про кількість балів, які позивач набрав по кожному з визначених законодавством критеріїв: за критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної) - 309 балів; за критерієм професійної етики - 130 балів; за критерієм доброчесності - 133 бали.

Таким чином, Рішенням зазначені отримані позивачем бали з оцінювання встановлених законом критеріїв із наведенням того, на основі яких показників відбувся розрахунок відповідної кількості балів, а також законодавчі підстави його прийняття, а саме, норми статей 79, 81, 83 - 86, 88, 93, 101 Закону №1402.

Крім того, у Рішенні Комісія зазначила про те, що кваліфікаційне оцінювання ОСОБА_1 здійснювалось в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, що обумовлювало перевірку кандидата на відповідність найвищим стандартам та вимагало відсутності щонайменшого обґрунтованого сумніву у чеснотах майбутніх суддів Верховного Суду. Висновки Комісії за результатами цього кваліфікаційного оцінювання не можуть негативно впливати на проходження кандидатом інших процедур, пов'язаних з професійною кар'єрою.

Частиною першою статті 88 Закону №1402 встановлено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює вмотивоване рішення про підтвердження або не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Як встановлено під час судового розгляду справи у цій частині Рішення Комісії про підтвердження здатності позивача здійснювати правосуддя не оскаржується, тобто є вмотивованим.

Предметом оскарження є виключно оцінка за кваліфікаційне оцінювання, а саме кількість набраних позивачем балів. Незаконність Рішення у цій частині позивач доводить посиланням на пункт 4 частини третьої статті 88 Закону №1402, яка передбачає можливість оскарження та скасування рішення комісії виключно з підстав, якщо ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких комісія дійшла відповідних висновків.

З аналізу спірного Рішення вбачаються, що ним наведені як підстави, так і мотиви його прийняття. Вмотивованість кожного критерію та елемента критерію, з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії та Комісії в цілому, Законом не передбачена, оскільки це є способом прийняття рішення, тобто способом реалізації владних управлінських функцій.

Наведене спростовує доводи позивача про невмотивованість Рішення Комісії, як підстави його скасування.

Прийняття Комісією рішення про підтвердження або не підтвердження здатності кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді - є закономірним результатом кваліфікаційного оцінювання, його підсумком - з огляду на положення частини 2 статті 84, частини 3 статті 88 Закону №1402, пункту 6.3 Положення про конкурс, абз.1 пункту 4 глави 6 Положення про кваліфікаційне оцінювання - і не може розглядатись окремо від всієї процедури.

Відповідне рішення ухвалюється Комісією після проходження кандидатом на посаду судді визначеної законом процедури кваліфікаційного оцінювання, тобто після проходження визначених законом етапів цієї процедури (складення іспиту, дослідження досьє та проведення співбесіди), особиста участь в яких, зокрема, кандидата на посаду судді, є обов'язковою (п.12 розділу ІІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання).

Позивач визначив в якості предмета спору незаконність Рішення Комісії в частині виставлення оцінки за кваліфікаційним оцінюванням, а також заявив похідну позовну вимогу про зобов'язання Комісії винести нове рішення за результатами проведеного кваліфікаційного оцінювання позивача.

Перевіряючи законність спірного рішення, суд вважає за необхідне підкреслити, що за своєю правовою природою повноваження Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією її, як уповноваженого органу, постійно діючого у системі судоустрою України. При цьому оцінювання кандидатів за визначеними законом критеріями відбувається за внутрішнім переконанням членів Комісії.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти встановлені законом права і обов'язки владних суб'єктів, які визначають ступінь самостійності їх реалізації з урахуванням принципу верховенства права і полягають у тому, що при вчиненні дій та прийнятті рішень владний суб'єкт здійснює свої повноваження з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих дій або рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 від 11 березня 1980 року).

Отже, жоден інший суб'єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.

Аналізуючи доводи позивача про порушення принципів гласності і відкритості, як наслідок, порушення відповідачем процедури проведення засідання, на якому прийняте спірне рішення, суд зауважує таке.

Пунктом 2.2.1. Регламенту Комісії передбачено, що засідання Комісії, її палат та колегій є відкритими, крім випадків, установлених законом. Гласність роботи Комісії забезпечується відкритим розглядом питань, віднесених Законом до її повноважень, за участі заінтересованих осіб. Інформацію про результати засідань Комісія розміщує на своєму офіційному веб-сайті.

На офіційному веб-сайті Комісії міститься повідомлення про призначення засідання Комісії на 27 липня 2017 року, до порядку денного якого віднесено розгляд питання про затвердження рейтингів кандидатів на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 07 листопада 2016 року, доступне за гіперпосиланням:

https://vkksu.gov.ua/ua/practice/zasidannya-komisii/poriadok-diennij-zasidannia-komisii-27-lipnia-2017-roku/

Таким чином, факт неповідомлення позивача про відповідне засідання Комісії спростовано. Про жодні перешкоди зі сторони Комісії для допуску позивача до відповідного засідання Комісії, позивач не заявляє, такого факту судом не встановлено. Відтак, доводи позивача про порушення Комісією принципів гласності та відкритості при прийнятті спірного рішення необґрунтовані.

Забезпечення участі особи, яка проходить кваліфікаційне оцінювання, у прийнятті рішення компетентного органу за результатами такого оцінювання забезпечується внаслідок встановлення обов'язкової законодавчої вимоги про безпосередню участь особи саме у процедурі кваліфікаційного оцінювання, кожен етап якої, умови проходження цих етапів і права особи, яка бере у участь у цій процедурі, регламентовані Законом №1402.

Закон №1402 та акти, прийняті на реалізацію його положень в частині правової регламентації кваліфікаційного оцінювання, не передбачають обов'язкової участі особи, яка проходить кваліфікаційне оцінювання, у прийнятті Комісією рішення за його наслідками.

За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відмова у задоволенні позову обумовлює і відмову у задоволенні клопотання про відшкодування витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, із прибуттям до суду - з огляду на положення частини третьої статті 132 та частини другої статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ч.2 ст.2, ч.4 ст.22, ст.132, ст.135, ч.3 ст.241, ст.243, ч.2, 5-6 ст.266, ст.295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання рішення від 27 липня 2017 року №440/вс-17 в частині встановлення оцінки за кваліфікаційним оцінюванням незаконним та зобов'язання винести нове рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 22 січня 2018 року.

Судді: Р.Ф.Ханова

Л.І. Бившева

І.А. Васильєва

C.С. Пасічник

Т.М. Шипуліна