Справа № 826/14181/17
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 січня 2018 року 18:00 № 826/14181/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Пащенка К.С., суддів Чудак О.М., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Куцівське зернозберігальне підприємство»
до третя особаголовного інспектора будівельного нагляду відділу методології та нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту дозвільних процедур державної архітектурно-будівельної інспекції України Печеного О.В., Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області, Новгородківська районна державна адміністрація Кіровоградської області,
про представники сторін:визнання протиправними та скасування рішень та наказів, зобов'язання вчинити певні дії, позивача: Віценко А.Г., ДАБІ: Бездоля Ю.О., третьої особи: не з'явився,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Куцівське зернозберігальне підприємство» (далі - ТОВ «КЗП», позивач) звернулося до суду з позовною заявою до головного інспектора будівельного нагляду відділу методології та нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України Печеного О.В. (далі - Інспектор), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ), Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області (далі - Управління ДАБІ у Кіровоградській області), третя особа Новгородківська районна державна адміністрація Кіровоградської області (далі - Новгородківська РДА Кіровоградської області), в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Інспектора від 26.10.2017 № 6/304/1626;

визнати протиправними та скасувати рішення Управління ДАБІ у Кіровоградській області від 26.10.2017 № 87 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт» та наказ від 26.10.2017 № 87 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», якими скасовано Декларацію про початок будівельних робіт на об'єкті «Будівництво елеватора місткістю 80000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області» (№ КД 53 від 01.02.2016);

визнати протиправним та скасувати рішення Управління ДАБІ у Кіровоградській області від 26.10.2017 № 88 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт» та наказ від 26.10.2017 № 88, якими скасовано Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, по об'єкту «Будівництво елеватора місткістю 80000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області» (№ КД 95);

зобов'язати ДАБІ та Управління ДАБІ у Кіровоградській області внести записи в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів про реєстрацію декларації про початок будівельних робіт на об'єкті «Будівництво елеватора місткістю 80000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області» (№ КД 53 від 01.02.2016) та про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, по об'єкту «Будівництво елеватора місткістю 80000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області» (№ КД 95 від 08.06.2017).

10.11.2017 судом, за результатами розгляду клопотання ТОВ «КЗП» про вжиття заходів забезпечення позову, прийнято ухвалу, якою частково задоволено таке клопотання, а саме: зупинено дію рішень від 26.10.2017 № 87 та № 88 та наказів від 26.10.2017 № 87 та № 88.

Водночас, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок від 19.08.2014 № 8 на будівництво елеватору місткістю 80000,00 тон по вул. Привокзальна, 14, с. Куцівка, Новгородківський район, Кіровоградська обл. відповідали чинному на момент їх видачі законодавству України, у зв'язку з чим спірні рішення та накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник ДАБІ звернувся до суду з запереченнями, в яких просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що викладені у позові твердження не можуть вважатись обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України, а тому не доводять протиправності спірних рішень та наказів.

Представник третьої особи звернувся до суду з письмовими поясненнями, в яких фактично підтримав позовні вимоги, пославшись на правомірність виданих містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, а також просив розглядати справу за його відсутності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник ДАБІ в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як видно з матеріалів справи, 01.02.2016 Управлінням ДАБІ у Кіровоградській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № КД 53 об'єкту «Будівництво елеватора місткістю 80 000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області», а в подальшому - 08.06.2016, останнім зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації такого об'єкту, який належить до І-ІІІ категорії складності № КД 95.

26.10.2017 Інспектором проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил сектору регіонального розвитку містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Новгородківської РДА, за результатами якої складено акт (далі - Акт перевірки), в якому встановлено, що замовником надано не повний пакет документів для видачі містобудівних умов та обтяжень забудови земельної ділянки від 19.08.2014 № 8 (далі - МУО), а саме: викопіювання з топографо-геодезичного плану м 1:2000, а копії документів на право власності (користування) земельною ділянкою не засвідчені в установленому порядку. При цьому, в п. 6 МУО не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не містять цифрових показників, а в п. 8 МУО не зазначено вимоги щодо необхідності проведення інженерних вишукувань, чим порушено ДБН «А.2.1-1-2014. Інженерні вишукування для будівництва», з огляду на що в Акті перевірки зроблено висновок про порушення під час надання МУО вимог п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч. 4 та абз. 2 ч. 5 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції Закону на час видачі МУО), ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», п.п. 1.2, 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обтяжень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109.

На підставі Акту перевірки Інспектором прийнято рішення від 26.10.2017 № 6/304/1626, яким встановлено, що МУО прийнято з порушення вказаних вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, у зв'язку з чим скасовано МУО на об'єкт «Будівництво елеватора місткістю 80000,00 тон по вул. Привокзальна, 14, с. Куцівка, Новгородківський район, Кіровоградська обл.».

В подальшому, Управлінням ДАБІ у Кіровоградській області прийнято рішення про скасування декларації про початок будівельних робіт від 26.10.2017 № 87 та рішення про скасування декларації про початок будівельних робіт від 26.10.2017 № 88, в яких, на підставі Акту перевірки, встановлено, що при видачі МУО, не взято до уваги, що ні план зонування, ні детальний план території не розроблялися, хоча земельні ділянки у с. Куцівка по вул. Привокзальна, на забудову яких видано МУО, не входили до меж затвердженого генерального плану зазначеного пункту, а у складі МУО відсутні викопіювання з топографо-геодезичного плану м 1:2000 та копії документів на право власності (користування) земельною ділянкою не засвідчені в установленому порядку, не зазначено вимоги щодо необхідності проведення інженерних вишукувань, у п. 6 МУО не зазначено положень нормативних актів, відомостей, які базуються на розрахунках та не містять цифрових показників, що є порушенням вимог п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції Закону України на час видачі містобудівних умов та обтяжень забудови земельної ділянки), п.п. 1.2, 2.4 Порядку № 109, у зв'язку з чим скасовано реєстрацію декларацій від 01.02.2016 № КД 53 та від 08.06.2017 КД 95, відповідно.

Також 26.10.2017 Управлінням ДАБІ у Кіровоградській області прийнято накази про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № 87 та про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об'єкта № 88, якими вирішено вважати скасованими зазначені декларації, а також зобов'язано відповідного інспектора направити вказані рішення та накази до ДАБІ для виключення відомостей щодо таких декларацій з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Вирішуючи по суті даний спір колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до змісту ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам; 3) за рішенням суду.

Водночас, згідно з ч. 5 ст. 29 такого Закону, у редакції, чинній на момент надання МУО, рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за № 912/19650, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 109), підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Як встановлено в Акті перевірки та не заперечується сторонами та учасниками процесу, план зонування с. Куцівка, на момент надання МУО, знаходився на стадії розроблення.

Разом з тим, згідно з п. 6 «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до 1 січня 2015 року рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, приймають уповноважені органи містобудування та архітектури з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку.

Отже, відповідно до чинного на момент видачі МУО законодавства відсутність затвердженого детального плану території або плану зонування не була підставою для відмови у видачі МУО.

В той же час, уповноважені органи містобудування та архітектури приймають рішення щодо визначення та надання МУО на таких територіях з урахуванням попередніх планувальних рішень.

Судом з письмових пояснень представника третьої особи встановлено, що МУО видавалися з урахуванням схеми районного планування, розробленою та скоригованою в 1980 році Кіровоградським філіалом Українського державного проектного інституту «Укрміськбудпроект», а у 2013 році відбулося її перезатвердження Новгородківською РДА Кіровоградської області, що підтверджується рішенням останньої від 12.06.2013 № 244 «Про схему планування території Новгородківського району», копія якого наявна в матеріалах справи.

Крім того, відповідачами не надано суду жодних доводів та доказів на підтвердження невідповідності намірів позивача щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги твердження представника ДАБІ, з посиланням, зокрема, на публічну кадастрову карту, про те, що земельні ділянки, на які позивач отримав МУО, не охоплюються (знаходяться поза межами) генерального плану с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області, оскільки з аналізу змісту Акту перевірки видно, що вказані обставини в ході проведення перевірки встановлені не були, як і не були предметом перевірки надані представником графічні матеріали.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, представник ДАБІ, в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не може посилатися на такі докази та, відповідно, доводи на цій підставі є безпідставними, оскільки вони за висновком колегії суддів не були покладені в основу оскаржуваних рішень. Разом з тим представником ДАБІ не надано суду будь-яких доводів та/або доказів на підтвердження того, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання таких доказів до прийняття оскаржуваних рішень, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що твердження Інспектора, як в Акті перевірки, так і в оскаржуваних рішеннях та наказах, про те, що на час надання МУО на території розміщення вказаного об'єкту відсутня будь-яка містобудівна документація на місцевому рівні, що є порушенням вимог п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції Закону України на час видачі містобудівних умов та обтяжень забудови земельної ділянки), п.п. 1.2, 2.4 Порядку № 109, та, відповідно, не було підстав для видачі МУО, є необґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Поряд з цим, стосовно тверджень Інспектора про те, що в п. 6 МУО не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не містять цифрових показників, а в п. 8 МУО не зазначено вимоги щодо необхідності проведення інженерних вишукувань, чим порушено ДБН «А.2.1-1-2014. Інженерні вишукування для будівництва», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.4 Порядку № 109 розділ «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» містить: а) граничнодопустиму висоту будівель; б) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; в) максимально допустиму щільність населення (для житлової забудови); г) відстані від об'єкта, який проектується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови; ґ) планувальні обмеження (зони охорони пам'яток культурної спадщини, зони охоронюваного ландшафту, межі історичних ареалів, прибережні захисні смуги, санітарно-захисні та інші охоронювані зони); д) мінімально допустимі відстані від об'єктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд; е) охоронювані зони інженерних комунікацій; є) вимоги до необхідності проведення інженерних вишукувань згідно з державними будівельними нормами ДБН А.2.1-1-2008 «Інженерні вишукування для будівництва»; ж) вимоги щодо благоустрою з урахуванням положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; з) забезпечення умов транспортно-пішохідного зв'язку; и) вимоги щодо наявності місць для постійного зберігання автотранспорту; і) вимоги щодо охорони культурної спадщини з урахуванням положень Закону України «Про охорону культурної спадщини»; ї) вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень.

З аналізу змісту вказаної норми видно, що вона не містить обов'язку зазначати конкретні положення нормативних актів та відомості, які базуються на відповідних розрахунках, оскільки такі дії здійснюються на стадії розробки МУО, а в самих МУО вже мають зазначатися відповідні показники та вимоги до забудови. В той же час, як видно з п. 6 МУО, у ньому вказано ДБН 360-92**.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про будівельні норми» застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення. Міжнародні, регіональні та національні (державні) будівельні норми, правила, стандарти інших держав застосовуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, дотримання ДБН, за висновком колегії суддів, є обов'язковим незалежно від того, чи зазначені відповідні вимоги/показники в МУО взагалі та/або зазначено загальне посилання на такі ДБН чи їх окремі положення.

Більш того, Інспектором не зазначено, які саме норми, зокрема, ДБН «А.2.1-1-2014. Інженерні вишукування для будівництва» порушено у даному випадку.

Крім того, судом також враховується рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 (остаточне 20.01.2012) у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), яке, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ як джерело права, відповідно до п. 73 якого, приймаючи згідно з цими принципами висновки національних судів, що процедура скасування рішення 1992 року відповідала нормам чинного національного законодавства, Суд не переконаний, що вона передбачала достатні гарантії від зловживань із боку державних органів. По-перше, видається, що ця процедура дозволяє державним органам ретроспективно позбавляти особистих прав, наданих помилково, без будь-якого відшкодування добросовісним правовласникам. По-друге, видається, що вона надає державним органам можливість позбавляти таких прав за власним бажанням, у будь-який час і без залучення сторін, чиї інтереси зачіпаються. Суд зазначає, що можливість заінтересованих сторін оскаржити таке позбавлення до суду звичайно зменшує ймовірність свавільного тлумачення застосовних норм матеріального права державними органами, які стверджують, що помилилися. З іншого боку, те, що їх повноваження з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, не обмежено жодними часовими рамками, має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу.

Отже, процедура, встановлена п. 2 абз. 3 ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за висновком колегії суддів, у межах спірних правовідносин дозволяє державним органам ретроспективно позбавляти особистих прав, без будь-якого відшкодування добросовісним правовласникам. Вона також надає державним органам можливість позбавляти таких прав за власним бажанням, у будь-який час і без залучення сторін, чиї інтереси зачіпаються.

Як встановлено судом, у даному випадку, позивача в односторонньому порядку позбавлено можливості продовжувати будівництво прийняттям оскаржуваних рішень та наказів, що не відповідає принципу верховенства права та правової визначеності.

При цьому, хоча позапланова перевірка і проводилась з метою встановлення дотримання вимог містобудівного законодавства саме з боку сектору регіонального розвитку, містобудування, архітектури, будівництва, та житлово-комунального господарства Новгородківської РДА, а не позивача чи об'єкта, який ним будувався, проте на підставі результатів такої перевірки прийнято рішення та накази, які безпосередньо стосувалися прав та обов'язків позивача.

Стосовно інших посилань представника відповідача, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом також враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Інспектора від 26.10.2017 № 6/304/1626, рішення Управління ДАБІ у Кіровоградській області від 26.10.2017 № 87 та № 88, накази Управління ДАБІ у Кіровоградській області від 26.10.2017 № 87 та № 88 є протиправними та підлягають скасуванню.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Внесення даних до реєстру з присвоєнням реєстраційного номера здійснюється на підставі інформації, наданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її отримання.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 408), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Разом з тим, згідно з п. 3 Порядку ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 № 92 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.07.2015 № 165) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.07.2011 за № 885/19623 (далі - Порядок № 92), ведення, адміністрування, функціонування і супроводження програмного забезпечення реєстру, збереження та захист бази даних реєстру, забезпечення доступу до нього органів державного архітектурно-будівельного контролю здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Таким чином, саме ДАБІ, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, та в силу вимог п. 3 Порядку № 92, веде вказаний реєстр, з огляду на що позовна вимога про зобов'язання Управління ДАБІ у Кіровоградській області внести записи в реєстрі про реєстрацію наведених декларацій задоволенню за висновком колегії суддів не підлягає.

В той же час, з аналізу змісту Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 № 750), Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 747), Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, та Порядку № 92 видно, що ними не передбачено, у разі визнання протиправними та скасування рішень про скасування реєстрації відповідних декларацій, порядку відновлення записів про реєстрацію таких декларацій, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що таке відновлення повинно здійснюватися на підставі рішення суду.

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання ДАБІ внести до реєстру відповідні записи про реєстрацію декларацій є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, а також з метою повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом зобов'язання ДАБІ внести до реєстру дані про реєстрацію декларації про початок будівельних робіт на об'єкті «Будівництво елеватора місткістю 80000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області» (№ КД 53 від 01.02.2016) та про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, по об'єкту «Будівництво елеватора місткістю 80 000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області» (№ КД 95 від 08.06.2017). Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2017 у справі № К/800/8767/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності винесення оскаржуваних рішень та наказів.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Позивач про присудження судових витрат на його користь не просив.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Куцівське зернозберігальне підприємство» (25006, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вул. Шевченка, 6/2, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу методології та нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту дозвільних процедур державної архітектурно-будівельної інспекції України Печеного О.В. від 26.10.2017 № 6/304/1626.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області від 26.10.2017 № 87 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт».

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області від 26.10.2017 № 87 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області від 26.10.2017 № 88 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт».

6. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області від 26.10.2017 № 88 «Про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об'єкта».

7. Зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ) внести в єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів дані про реєстрацію декларації про початок будівельних робіт на об'єкті «Будівництво елеватора місткістю 80000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області» (№ КД 53 від 01.02.2016) та про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, по об'єкту «Будівництво елеватора місткістю 80 000,00 тон (по зерну пшениці) у с. Куцівка, Новгородківського району Кіровоградської області» (№ КД 95 від 08.06.2017).

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя К.С. Пащенко

Судді О.М. Чудак

Т.І. Шейко

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2018.