Справа № 420/1787/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року справа №420/1787/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Василенко Л.А., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Марківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 27 листопада 2017 року у справі № 420/1787/17 (головуючий І інстанції Пронька В.В.), складену в повному обсязі 27 листопада 2017 року в смт. Новопсков за позовом ОСОБА_1 до Марківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 27 листопада 2017 року зазначений позов ОСОБА_1 задоволений, а саме:

визнано протипраними дії Марківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 серпня 2017 року; визнано протиправними дії Марківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 серпня 2017 року; зобов'язано Марківське об'єднане управління пенсійного фонду України Луганської області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з 01 серпня 2017 року; присуджено ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір, сплачений за подання позову у сумі 640,00 (шістсот сорок) грн. (арк.справи 39-41)

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (арк.справи 44-47) .

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Колегією суддів встановлено, що позивач ОСОБА_1 є отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та перебував на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Красний Луч Луганської області.

У зв'язку із активізацією бойових дій на території Донецької та Луганської областей, де проводиться антитерористична операція, позивач був вимушений покинути своє місце проживання і переїхав проживати в смт.Новопсков Луганської області, де відповідно був взятий на облік в Управлінні соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 07.11.2014 року за № 928000232.

З жовтня 2014 року позивач перебуває на обліку в Марківському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Луганської області, де отримує пенсію за віком як внутрішньо перемішена особа, що не заперечувалося представником відповідача.

19 липня 2017 року позивач зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області № 9 від 21.07.2017 «Про скасування дії довідки ОСОБА_1.» за особистою заявою позивача ОСОБА_1 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 №928000232 від 07.10.2014 та внесено відомості про це до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Таким чином, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» позивач не є внутрішньо переміщеною особою.

В подальшому, 25 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про зміну статусу у звязку зі зняттям з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та реєстрацією постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, та продовження виплати пенсії на загальних підставах як громадянину України без реєстрації внутрішньо переміщеної особи.

Згідно листа Марківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області від 08.08.2017 за вих. №13/К/Н-14, з 01.08.2017 виплата пенсії позивачу припинена до надходження до управління паперової пенсійної справи.

На письмове звернення позивача від 15.08.2017 року листом від 30.08.2017 року за вих.№18/К/Н-14 Марківське об'єднане управління пенсійного фонду України Луганської області повідомило позивачу, що поновлення виплати пенсії можливе лише за умови надходження до управління паперової пенсійної справи.

Крім того, 04.10.2017 року позивач подав заяву відповідачу про поновлення виплати пенсії, однак листом від 20.10.2017 року за вих. №24/К/Н-14 відповідач відмовив останньому, посилаючись на те, що поновлення виплати пенсії можливо лише за умови надходження до управління паперової пенсійної справи.

Спірним питанням у даній справі є правомірність (протиправність) дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з серпня 2017 року на підставі відсутності довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі недоотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання. Відповідач не послався на Закон та його норму, що передбачає припинення виплати пенсії.

Згідно з Правилами реєстрації місця проживання , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться, зокрема, до паспорта громадянина України,

Як вбачається з копії довідки № 1166 від 19.07.2017 року про реєстрацію місця проживання особи, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 19.07.2017 року по теперішній час.(арк.справи 8)

Між тим, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону, стала підставою для невиплати позивачу пенсії. Також відповідачем не вказано будь-якої іншої норми закону, яка б визначала таку підставу невиплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним, а тому бездіяльність Марківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати позивачу пенсії слід визнати протиправною та необхідно зобов'язати Марківське об'єднане управління пенсійного фонду України Луганської області відновити виплату позивачу пенсії.

Також колегія суддів зазначає, що визначення статусу внутрішньо переміщеної особи не входить до компетенції відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з серпня 2017 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_1, в тому числі шляхом зобов'язання виплатити позивачу пенсію за весь час затримки.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Марківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 27 листопада 2017 року у справі № 420/1787/17 - залишити без задоволення.

Постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 27 листопада 2017 року у справі № 420/1787/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 23 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Л.А.Василенко

Л.В. Ястребова