Справа № 367/1319/14-а (2а/367/90/14)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 Київ К/9901/1846/18 367/1319/14-а (2а/367/90/14)
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 367/1319/14-а (2а/367/90/14)

за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської селищної ради Київської області про визнання дій протиправними, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпіньського міського суду Київської області від 25 березня 2014 року у складі головуючого судді Саранюк Л.П., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у складі колегії суддів: головуючого - Карпушової О.В., Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,

в с т а н о в и в :

Позивач у позовній заяві просив суд:

- визнати неправомірними дії Коцюбинської селищної ради Київської області щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибної ділянки);

- скасувати рішення відповідача від 23 грудня 2013 року № 607 щодо відмови в задоволені клопотання ОСОБА_1 про надання безоплатно у власність земельної ділянки;

- зобов`язати відповідача винести на засідання найближчої сесії селищної ради та розглянути клопотання позивача про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у порядку та строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України та надати мотивоване рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2014 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року, у задоволені позову відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявив вимогу про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій. Просив ухвалити нову постанову про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема, заявник зазначає, що не мав можливості визначити бажане місце розташування земельної ділянки, оскільки в публічному доступі відсутні дані про наявність вільних земельних ділянок в межах селища Коцюбинське.

Коцюбинська селищна рада подала до суду касаційної інстанції заперечення в яких заперечує проти відповідних доводів касаційної скарги оскільки, як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, позивачем не надано документів, які безумовно надають змогу визначити бажане місце розташування земельної ділянки, тому Коцюбинська селищна рада не мала можливості визначити відповідність такого місця розташування наявність містобудівній документації селища, що і стало підставою для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення селищної ради обґрунтоване та відповідач законно відмовив позивачу у виділенні йому земельної ділянки, оскільки ним не було надано викопіювання з кадастрової книги (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування таких земельних ділянок, а також був відсутній належним чином затверджений генеральний план і план зонування селища Коцюбинське. Крім того, селищна рада не має права вирішувати питання відносно наділу земельних ділянок.

Суд апеляційної інстанції, погодившись з рішенням суду першої інстанції, залишив його без зміни.

Суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін, оскільки відсутні підстави для їх скасування.

Суди у цій справі встановили, що ОСОБА_1 25 листопада 2013 року на підставі вимог статті 118 Земельного кодексу України звернувся з клопотанням до Коцюбинської селищної ради Київської області та просив в порядку реалізації права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки виділити їй земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,15 га в адміністративних межах селища Коцюбинське Київської області.

За результатом розгляду клопотання Коцюбинська селищна рада прийняла рішення від 23 грудня 2013 року № 607, яким позивачу було відмовлено в наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах селища Коцюбинське Київської області на підставі невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, генеральному плану селища Коцюбинське та проектам землеустрою щодо впорядкування територій селища Коцюбинське.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судами встановлено, що позивачем подано графічний матеріал з виділенням меж селища Коцюбинське. У своєму клопотанні позивач заявив клопотання про визначення земельної ділянки відповідачем самостійно без його погодження.

З огляду на це, суди дійшли висновку, що зазначене позивачем місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, що в силу вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В свою чергу, у відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження у відповідача щодо самостійного встановлення місця розташування земельних ділянок для виділення у власність громадян діючим законодавством не передбачені.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції та апеляційний суд ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ірпіньського міського суду Київської області від 25 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі № 367/1319/14-а (2а/367/90/14) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий Л.Л. Мороз

Судді А.Ю. Бучик

М.М. Гімон