Справа № 809/1338/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11109/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду, прийняту о 9 годині 58 хвилин 19 жовтня 2017 року у м. Івано-Франківську суддею Матуляком Я.П. (повний текст постанови складено 24 жовтня 2017 року), у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України та її голови Михайлеця В.Ю. про скасування протоколу та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

4 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила скасувати протокол № 2300 від 18 червня 2015 року, складений на засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі ЦВЛК) по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , у якому «причиною захворювань та причиною смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби».
Одночасно просила зобов`язати ЦВЛК скласти протокол по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , яка трапилася під час перебування ним у відрядженні, що є підставою вважати, що даний випадок смерті мав місце під час виконання ним обов`язків військової служби.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року у справі № 809/1338/17 у задоволенні позову було відмовлено.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що є мамою малолітнього ОСОБА_2 , батько якого ОСОБА_3 був призваний на особливий період військової служби 28 січня 2015 року Коломийським РВК Івано-Франківської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною смерті є внутрішньо-мозковий крововилив внаслідок гострої мозкової недостатності.
У наказі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 28 квітня 2015 року № 67 зазначено, що смерть солдата ОСОБА_3 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, однак у оспорюваному висновку ЦВЛК (протокол № 2300 від 18 червня 2015 року) зазначено, що він «помер від внутрішньо-мозкового крововиливу внаслідок гострої мозкової недостатності - 02.04.2015 року» - причиною захворювань та причиною смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.
Вважає, що судом не було враховано витяг із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 28 квітня 2015 року № 67, у якому зазначено, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а також його ж наказ від 27 квітня 2015 року № 57 «Про результати проведення спеціального розслідування», у якому зазначено, що смерть солдата ОСОБА_3 трапилася під час перебування у відрядженні, що є підставою вважати, що даний випадок смерті мав місце під час виконання ним обов`язків військової служби.
Звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено за наказом відповідного командира (начальника). При цьому ОСОБА_3 на момент смерті перебував у відрядженні до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 м. Полтава для отримання техніки на підставі наряду № 100327 від 30 січня 2015 року військової частини НОМЕР_3 м. Київ, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 23 березня 2015 року № 30, який також не був врахований судом при винесенні постанови.
Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 3 статті 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що ЦВЛК при прийнятті оскаржуваної постанови діяла в межах наданих їй повноважень, а отже відсутні підстави для визнання її незаконною та скасування із зобов`язанням складати новий протокол по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_3 був призваний на особливий період військової служби 28 січня 2015 року Коломийським РВК Івано-Франківської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Полтавській обласній лікарні, куди був переведений з військового шпиталю м. Полтава, внаслідок гострої мозкової недостатності, яка виникла через внутрішньо-мозковий крововилив.
При цьому на час настання смерті ОСОБА_3 перебував у відрядженні відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 23 березня 2015 № 30 м. Суми з 24 березня 2015 до військової частини польова пошта НОМЕР_2 м. Полтава для отримання техніки на підставі наряду № 100327 від 30 січня 2015 року військової частини НОМЕР_3 м. Київ.
Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суть даного публічно-правового спору, на переконання апеляційного суду, зводиться до оцінки обґрунтованості висновку ЦВЛК, викладеному у протоколі засідання № 2300 від 18 червня 2015 року, про те, що причина смерті ОСОБА_3 пов`язана з проходженням ним військової служби, а не із виконанням обов`язків військової служби, на чому наполягає позивач ОСОБА_1 .
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України регламентовано п. 21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі Положення № 402).
Підпунктом 21.30. п. 21 Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II Положення.
Відповідно до пп. 21.5. п. 21 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях:
б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I - II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
На переконання апеляційного суду, незаперечним є те, що солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у відрядженні поза військовою частиною за наказом відповідного командира, виконував обов`язки військової служби.
Однак, для встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 із виконанням обов`язків військової служби на підставі п. «б» пп. 21.5 п. 21 Положення № 402 необхідним є встановлення факту одержання ним поранення (травми, контузії, каліцтва) при виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
Разом із тим, матеріали справи не містять доказів одержання ОСОБА_3 будь-якого поранення (травми, контузії, каліцтва) при виконання службових обов`язків під час проходження військової служби.
Відповідно до результатів спеціального розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 квітня 2015 року № 57, та лікарського свідоцтва про смерть № 120 від 2 квітня 2015 року причиною смерті ОСОБА_3 стала гостра мозкова недостатність, яка виникла через внутрішньо-мозковий крововилив, тобто захворювання.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що ЦВЛК зроблено обґрунтований висновок про те, що захворювання ОСОБА_3 : «внутрішньо-мозковий крововилив внаслідок гострої мозкової недостатності», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язане із проходженням ним військової служби, а отже підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про скасування протоколу ЦВЛК № 2300 від 18 червня 2015 року та зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким вважати, що смерть ОСОБА_3 за наведених обстави мала місце під час виконання ним обов`язків військової служби, немає.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянтів та доводів, викладених у апеляційних скаргах, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року у справі № 809/1338/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

І.М.Обрізко

Постанова у повному обсязі складена 22 січня 2018 року.