Справа № 826/952/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/952/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Старкпром» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Старкпром» про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Старкпром», в якому просила скасувати рішення відповідача № 33297173 від 30.12.2016р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.12.2016р., індексний номер 33297173.

Не погодившись з постановою суду, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Старкпром» звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26 січня 2007 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_6 було укладено Кредитний договір № 10, відповідно до пункту 2.1. якого, банк видає позичальнику кредит в сумі 85 000,00 доларів США на строк до 01 січня 2027 року.

26 січня 2007 року між позивачем та ВАТ «КРЕДОБАНК» укладено договір іпотеки (далі - договір іпотеки).

Відповідно до пункту 1.1. договору іпотеки, цей договір забезпечує виконання зобов'язань ОСОБА_6 та вимог ВАТ «КРЕДОБАНК» за Кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року, який укладено між позивачем та ВАТ «КРЕДОБАНК», а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі.

Згідно пункту 1.3. договору іпотеки, предметом іпотеки є майнові права на земельну ділянку площею 0,0620 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (с/т «ДВРЗ»), яка стане власністю позивача після оформлення Державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Пунктом 5.2. договору іпотеки передбачено, що ВАТ «КРЕДОБАНК» має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів, - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 5.3. договору іпотеки, ВАТ «КРЕДОБАНК», у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність.

Договір іпотеки посвідчено ОСОБА_8, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 70.

06 липня 2007 року позивач отримала Державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку серії НОМЕР_1.

27 травня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «УКФІНРЕСУРС» та ТОВ «СТАРКПРОМ» укладено договір відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року.

Відповідно до пункту 2.2. договору відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року ТОВ «Факторингова компанія «УКФІНРЕСУРС» відступає ТОВ «СТАРКПРОМ», а ТОВ «СТАРКПРОМ» набуває від ТОВ «Факторингова компанія «УКФІНРЕСУРС» права вимоги до ОСОБА_6 в повному обсязі (в зв'язку з чим, ТОВ «СТАРКПРОМ» стає в їх межах кредитором за Кредитним договором) з дати та за умови належного виконання ТОВ «СТАРКПРОМ» у повному розмірі свого обов'язку по оплаті за відступлення таких прав вимоги до боржника згідно з умовами цього договору.

Пунктом 1.4. договору відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року передбачено, що кредитний договір - Кредитний договір № 10 від 26 січня 2007 року, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «УКФІНРЕСУРС» та ОСОБА_6 (з усіма наступними змінами).

27 травня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «УКФІНРЕСУРС» та ТОВ «СТАРКПРОМ» укладено договір відступлення прав за договором іпотеки, посвідченим ОСОБА_8, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 січня 2007 року в реєстрі за № 70.

Відповідно до пункту 2.1. договору відступлення прав за договором іпотеки, посвідченим ОСОБА_8, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 січня 2007 року в реєстрі за № 70 ТОВ «Факторингова компанія «УКФІНРЕСУРС» відступає ТОВ «СТАРКПРОМ», а ТОВ «СТАРКПРОМ» набуває від ТОВ «Факторингова компанія «УКФІНРЕСУРС» всі права іпотекодержателя за договором іпотеки.

Вищезазначений договір посвідчений ОСОБА_9, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 2365.

30 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., на підставі договору іпотеки від 26 січня 2007 року, договору відступлення прав за договором іпотеки від 27 травня 2016 року, договору про відступлення прав за договором іпотеки від 27 травня 2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33297173, відповідно до якого, за ТОВ «СТАРКПРОМ» зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку.

Посилаючись на незаконність вищезазначеного рішення, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За приписами ч. 9 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Отже, забезпечення нотаріусом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за нотаріально посвідченим правочином, виданим свідоцтвом здійснюється шляхом реєстрації нотаріусом в єдиних та державних реєстрах відомостей про посвідчений ним правочин чи видане свідоцтво.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зазначено, що для здійснення спірної державної реєстрації ТОВ «Старкпром» були надані наступні документи: договір іпотеки від 26 січня 2007 року; договір відступлення прав за договором іпотеки від 27 травня 2016 року реєстровий номер 2359; договір відступлення прав за договором іпотеки від 27 травня 2016 року реєстровий номер 2365; заява про вимогу про повернення боргу за кредитним договором від 08 червня 2016 року; свідоцтво від 22 липня 2016 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим № 1302, де містяться відомості про те, що 09 червня 2016 року заява ТОВ «СТАРКПРОМ» була передана ОСОБА_6 щодо вимоги про повернення боргу за кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року, на підставі яких відповідачем було прийнято оскаржуване рішення.

За змістом ст.ст. 546, 573, 575 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 18 Закону України «Про іпотеку», виконання зобов'язання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Різновидом застави є іпотека, яка виникає на підставі нотаріально посвідченого договору.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2016 року ТОВ «СТАРКПРОМ» подало відповідачу заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20435899, якою просило зареєструвати за ТОВ «СТАРКПРОМ» право власності на спірну земельну ділянку.

Підставою для цього слугували відомості, що містяться в заяві про вимогу повернення боргу від 08 червня 2016 року № б/н в частині невиконання позивачем обов'язку щодо погашення заборгованості по кредитному договору № 10 від 26 січня 2007 року, де сума заборгованості станом на 07 червня 2016 року, з урахуванням індексу інфляції та суми заборгованості, згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 лютого 2012 року складає 2 442 367,73 грн.

Проте, як було вірно зазначено судом першої інстанції, зміст заяви про вимогу повернення боргу від 08 червня 2016 року № б/н не містить посилань щодо наявності строку, упродовж якого ОСОБА_6 повинна погасити заборгованість за кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року, що в свою чергу, суперечить вимогами статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, матеріали даної справи не містять доказів на підтвердження факту отримання позивачем заяви про вимогу щодо повернення боргу за кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року, хоча за даними опису вкладення до цінного листа на ім'я ОСОБА_6, із зазначенням адреси: 02002, місто Київ, вулиця Луначарського, будинок 3-г, квартира, 66, вбачається, що 09 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. направлено на адресу позивача цінний лист з наступним вкладенням: супровідний лист на 1 аркуші, оригінал заяви від ТОВ «СТАРКПРОМ» з додатками на 6 аркушах.

Разом з тим, зі змісту опису вкладення у цінний лист від 09 червня 2016 року не вбачається, яка саме заява ТОВ «СТАРКПРОМ» була надіслана на адресу позивача та не зазначено, що дана вимога стосується саме погашення заборгованості за кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року.

При цьому, згідно квитанції, що міститься в матеріалах реєстраційної справи № 000, ТОВ «СТАРКПРОМ» здійснило оплату адміністративного збору за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно саме 24 січня 2017 року, а тому на момент подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 грудня 2016 року та на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення ТОВ «СТАРКПРОМ» не було сплачено адміністративний збір, що, відповідно, вказує на протиправність дій Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни в частині прийняття нею заяви ТОВ «Старкпром» та прийняття нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33297173, відповідно до якого, за ТОВ «СТАРКПРОМ» зареєстровано право приватної власності на спірну земельну ділянку.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваного рішення були наявні підстави для відмови в державній реєстрації, визначені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності яких, відповідач мав прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.12.2016р., індексний номер 33297173.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Старкпром» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.
Повний текст постанови виготовлено 22.01.2018 року