Справа № 815/9/18
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/9/18
УХВАЛА

26 січня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви Державної фіскальної служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

26.12.2017 позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України від 17.11.2017 ВП № 54778652 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн., який ухвалою судді від 04.01.2018 залишений без руху із встановленням пятиденного строку на усунення недоліків.

Підставою для залишення позовної заяви без руху слугувало недотримання позивачем вимог п.1 ч.2 ст.287 КАС України, зокрема пропущення десятиденного строку з дня, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, а також відсутність заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Так, останнім днем строку звернення до суду із даними позовними вимогами є 21.12.2017, в той час як із даним позовом позивач звернувся до суду 26.12.2017 (згідно поштового штемпелю).

22.01.2018 від представника позивача до суду надійшла заява із додатками, згідно якої позивач просить поновити ДФС України пропущений строк для звернення із даними вимогами. В обґрунтування заяви зазначено, що пропуск строку в проміжку часу з 21.12.2017 по 29.12.2017 обумовлений тим, що відповідно до пп.2.2.2 п.2.2 Порядку організації роботи органів ДФС під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом ДФС України № 778 від 12.10.2015, супроводження даної справи покладено на фахівців юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області. Зокрема, на виконання приписів галузевого наказу від 26.12.2017 засобами електронного звязку до ГУ ДФС в Одеській області з ДФС України надійшли матеріали для звернення до адміністративного суду із даним позовом. Отже позивач обґрунтовує пропуск строку на звернення до суду невчасним направленням документів в звязку з великою завантаженістю канцелярії ДФС України через велику кількість звернень з приводу оскаржень рішень про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Перевіривши доводи поважності пропуску строку на судове оскарження, наведені в заяві та докази приєднані до неї, вважаю, що строк звернення до суду пропущений без поважний причин, з огляду на наступне.

Чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

ОСОБА_1 не дає визначення «поважні причини». Між тим, в рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 (№ в ЄДРСРУ 135558) вказано, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим.

Як вбачається із практики Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження (лист Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 N 708/11/13-10).

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суть строку на звернення до суду полягає в обмеженні часу, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними; після його завершення відносини стають стабільними. Тривалість і правила обчислення строку звернення до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку. Строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично предявлено позов.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X, Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску ГУ ДФС в Одеській області строку звернення до адміністративного суду із вимогами щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України від 17.11.2017 ВП № 54778652 про накладення штрафу поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Так, покладені в основу обґрунтування поважності причин пропуску строку аргументи щодо невчасного направлення ДФС України документів в звязку із великою завантаженістю канцелярії ДФС України не можуть бути визнаними надзвичайними або невідворотними подіями, що унеможливлювали своєчасну організацію підготовки та супроводження справи, рівно як й істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. В іншому випадку, сам по собі інститут строку звернення до суду, як захід дисциплінування учасників справи, за таких обставин справи був би позбавлений сенсу.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на пізнє отримання від ДФС України копій документів, на підставі яких було підготовлено відповідне звернення до суду із посиланням на пп. 2.2.2 п.2.2 Порядку організації роботи органів ДФС під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом ДФС України № 778 від 12.10.2015.

Так, відповідно до п.2.2 вищевказаного Порядку № 778, обовязок із супроводження судових справ у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, стороною (третьою особою) у яких виступає орган ДФС, покладається на підрозділи правової роботи такого органу крім випадків, передбачених підпунктами 2.2.2-2.2.6 цього пункту.

Згідно з пп.2.2.2 Порядку № 778 на Департамент покладається обовязок щодо супроводження: судових справ на стадії перегляду рішень Верховним Судом України; резонансних судових справ у судах касаційної інстанції (крім справ, стороною в яких є Центральний офіс та м. Київ); практикоутворюючих справ у судах касаційної інстанції; будь-якої справи, стороною у якій виступають органи ДФС, за дорученням керівництва ДФС або департаменту.

Департамент має право доручити ГУ ДФС забезпечити представництво інтересів ДФС у будь-якій справі з одночасним наданням необхідної інформації та документів.

Таким чином, ДФС України, як позивач, відносно якого прийнято оскаржуване рішення, мав обєктивну можливість самостійно протягом встановленого законом десятиденного строку звернутися до суду із даними позовними вимогами, чого зроблено не було. Натомість Департамент ДФС, скориставшись правом доручити представництво інтересів ГУ ДФС в Одеській області, не забезпечивши при цьому вчасне надання необхідної інформації та документів, сам створив передумови для пропуску строку звернення до суду, причини пропущення яких за даних умов не можна визнати поважними.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи до уваги те, що вказані ГУ ДФС в Одеській області підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними, суд вважає за потрібне позовну заяву відповідно до ч.2 ст.123 КАС України повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 121, 123, 287 КАС України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Державної фіскальної служби України про визнання причин пропуску строку на звернення до суду із даними позовними вимогами поважними відмовити.

Позовну заяву Державної фіскальної служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк