Справа № 164/1783/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11919/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Маневицького районного суду Волинської області, прийняту о 15 годині 23 хвилині 24 жовтня 2017 року в смт. Маневичі суддею Токарською І.С. (дата складення повного тексту не зазначено), у справі за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

21 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - ОУ ПФУ) та зобов'язати відповідача призначити позивачу пільгову пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Маневицього районного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року вказаний адміністративний позов у справі № 164/1783/17 задоволено.

У апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 було правомірно відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки надані ним документи, не підтверджують право на таку пенсію.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 2 статті 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що досліджені в судовому засіданні докази підтверджують те, що позивач проживав у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Умови призначення пенсії за віком передбачено статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсійний вік зменшується на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (3 категорії), що підтверджується відповідним посвідченням громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-92 роках серії НОМЕР_1, виданим Волинською облдержадміністрацією 18 грудня 1992 року (а.с. 16).

Актом обстеження умов проживання від 13 липня 2017 року підтверджується те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 1975 року по 1 січня 1993 року та з 9 серпня 1996 року по 22 червня 2007 року постійно проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а з 22 червня 2007 року зареєстрований і по даний час постійно проживає і зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Також, відповідно до довідки ДП КСЛП «Маневичіліс» № 42 від 13 вересня 2017 року, ОСОБА_1 постійно працював з 26 липня 1990 року по 07 лютого 1992 року столяром в Маневицькому міжгосподарському лісгоспі, який знаходиться за адресою: Волинська область, Маневицький район, смт. Маневичі, вул. Комарова, 38, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (а.с. 37).

Окрім того, у судовому засіданні суду першої інстанції факт проживання позивача понад 3 років в смт. Маневичі підтверджено свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Маневицького районного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року у справі № 164/1783/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

І.М.Обрізко

Постанова у повному обсязі складена 22 січня 2018 року.