Справа № 808/266/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

25 січня 2018 рокуСправа № 808/266/18 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., розглянувши заяву Державного підприємство «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про забезпечення позову у адміністративній справі

за позовом Державного підприємство «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (72242, Запорізька область, Веселівський район, с.Таврія, вул. Центральна, 6)

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м.Запоріжжя, пр. Металургів, 6)

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного підприємство «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (далі позивач) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.01.2018 по зведеному виконавчому провадженню №44561389 винесену працівником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову (вх.№2361 від 23.01.2018), в якій позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення виконання постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.01.2018 по зведеному виконавчому провадженню №44561389 винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 та заборонити накладати нові арешти на майно Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» () в межах зведеного виконавчого провадження №44561389 до завершення розгляду даного судового спору.

На обґрунтування заяви зазначає, що 15 січня 2018 постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника по зведеному виконавчому провадженню №44561389 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 було описано та накладено арешт на майбутній врожай озимої пшениці розташований на земельних ділянках боржника на площі 2163 га за адресою Запорізька область, Веселівський район, селище Таврія, вул. Центральна, 6 та прилегла територія.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання постанови протиправною та її скасування, провадження за вказаним позовом наразі ще не вікрито.

Зазначає, що відповідно до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №808/33/17, що набрала законної сили 23.05.2017, було зобовязано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області провести виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню № 44561389/7 в порядку визначеному статтями 34, 35, та 37 Закону України Про виконавче провадження та застосувати положення ч. 3 ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень - надіслати виконавчі документи по зведеному виконавчому провадженню до центрального органу виконавчої влади для безспірного списання коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачів та зупинити вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню в порядку ст.ст. 34 та 35 Закону України Про виконавче провадження (в редакції станом на 05.10.2016) до моменту повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Заявник стверджує, що про момент набрання законної сили вказаною постановою боржник повідомив орган виконавчої служби 25.05.2017.

Між тим, державним виконавцем 30.05.2017 винесено постанову у зведеному виконавчому провадженні №44561389, якою було накладено арешт на всі посіви соняшнику боржника на площі 2429 га та 67 га посівів ярого ячменю.

Позивач оскаржив вказану постанову у судовому порядку, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.08.2017 у справі №808/1750/17, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, було визнано протиправною та скасовано постанову про арешт від 30.05.2017.

Однак, 12.07.2017 державним виконавцем знов накладено арешт на 250 т озимої пшениці та 100 т ячменю.

Постанову державного виконавця від 12.07.2017 також було оскаржено у судовому порядку, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2017 у справі №808/2227/17, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, було визнано протиправною та скасовано постанову про арешт від 12.07.2017.

Наразі вказані справи перебувають у Верховному суді за касаційними скаргами органу виконавчої служби.

Як пояснює, заявник у своїй заяві, не зважаючи на той факт, що в судах знаходиться спір про вже накладений зі значним перевищенням сум зведеного провадження, державний виконавець Половніков Р.С. накладає новий арешт на всі посіяні площі господарства 2163 га озимої пшениці.

Вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову у подальшому може привести до істотного ускладнення виконання рішення суду, оскільки саме по собі звернення до суду не зупиняє виконання постанови про арешт майна, а послідуюче поновлення порушених прав позивача може взагалі затягнутися на невизначений строк, особливо зважаючи на протиправне невиконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/33/17.

За правилами частини 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши та дослідивши додані до позову та заяви докази та надавши їм оцінку, суддя дійшов висновку про не обґрунтованість заяви про забезпечення позову та відповідно відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст. 151 КАС України).

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

З аналізу ст. 151 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язкові сторін.

З матеріалів заяви судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 було описано та накладено арешт на майбутній врожай озимої пшениці розташований на земельних ділянках боржника на площі 2163 га за адресою: Запорізька область, Веселівський район, селище Таврія, вул. Центральна, 6 та прилегла територія.

Як свідчить зміст вказаної постанови, державним виконавцем встановлено згідно листа боржника, що боржником засіяно 2163 га озимої пшениці під врожай 2018 року.

Так, у своїй заяві позивач просить зупинити виконання спірної постанови та заборонити накладати нові арешти на майно позивача в межах зведеного виконавчого провадження №44561389 до завершення розгляду даного судового спору.

Однак, заявник не конкретизує які саме наслідки невжиття заходів забезпечення, істотно ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду, більш того наразі врожай 2018 року підприємством ще не зібраний, а стосовно вимоги заявника щодо заборони накладати нові арешти на майно позивача то такі дії не мають відношення до предмету даної справи та не повязані із заявленими у позові вимогами, а направленні на можливі дії з боку відповідача у майбутньому.

Більш того, заявляючи таке клопотання позивач не конкретизує кому саме він просить заборонити вчиняти такі дії, що у свою чергу унеможливлює надсилання ухвали про забезпечення позову особам, яких це стосується.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150-156 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений статтею 256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений статтями 294, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова