Справа № 819/1443/17
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11377/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Вонятківської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

суддя в 1-й інстанції Шульгач М.П.,

час ухвалення рішення - 30.10.2017 року, 12:29 год.,

місце ухвалення рішення - м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - невідома,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області вже приймалося податкове повідомлення-рішення від 03.03.2016 р. № , яким позивачу за ті ж самі порушення було збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, у розмірі 89667, 04 грн., з яких 71733,63 грн. - податкове зобов'язання, 17933,41 грн. - штрафні санкції, при цьому таке податкове повідомлення-рішення було скасовано постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 р. у справі № 819/321/16. Крім того, у працівників Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області були відсутні підстави для проведення документальної позапланової перевірки, а також неправильно застосовано податкове законодавство, оскільки повинна бути взята до уваги лише основна сума боргу (кредиту), яка була прощена (анульована) банком.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "Дельта Банк" було здійснено анулювання заборгованості позивача, про вказане анулювання заборгованості позивач був повідомлений особисто, що підтверджується його підписом на додатковому договорі з банком, суму анульованого боргу позивача перед банком у розмірі включено до звіту 1 - ДФ, а тому у позивача виник обов'язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання кредитором суми боргу, та така анульована заборгованість, включається до його річного оподатковуваного доходу як отримане додаткове благо.

Проте колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до п.79.1. ст.79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно п.79.2. ст.79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Колегією суддів встановлено, що на підставі наказу Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 17.08.2016р. № №993 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_3", в період з 26.08.2016 р. по 01.09.2016 р. Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області була проведена документальна позапланова перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб платника податків - громадянина ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., результати якої оформлено актом від 08.09.2016 р. № 3529/19-18-13-02-23/НОМЕР_2.

Відповідно до п.42.2. ст..42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Колегією суддів встановлено, що податковим органом 17.08.2016 року відправлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення копія наказу №993 від 17.08.2016 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (а.с.49-50), а відтак покликання позивача на порушення процедури проведення перевірки не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Перевіркою встановлено порушення абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 179.7 ст.179 ПК України, а саме неперерахування до бюджету до 01.08.2015 р. податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2014 р. в сумі 71 733,63 грн.

На підставі акта перевірки Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області було прийняте податкове повідомлення - рішення від 29.09.2016 р. № , яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, у розмірі 89 667, 04 грн., з яких 71 733,63 грн. - податкове зобов'язання, 17 933,41 грн. - штрафні санкції.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно Додаткового договору № 5 до Кредитного договору №190/0708/76-178 від 23 липня 2008 року між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3, відповідно до п.2 сторони домовились здійснити прощення (анулювання) боргу за Договором на суму 423395,45 грн.

У п.2.1. Додаткового договору вказано, що підписанням даного Додаткового договору Позичальник (яким є ОСОБА_3) стверджує, що він повідомлений про те, що згідно п.п. "д" п. 164.2.17 Податкового кодексу України Позичальник зобов'язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану Кредитором суму боргу в розмірі 423395,45 грн. та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Як вбачається із податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, поданої ОСОБА_3 18.03.2015 р., сума анульованого боргу в розмірі 423395,45 грн. не була задекларована та не було сплачено податок з доходів.

Так, згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до пп. 14.1.47, пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

А відтак, слід дійти висновку про те, що на відміну від прощеного за кредитним договором боргу, скасовані банком відсотки, пеня та штрафи не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Як вбачається з довідки АТ «Дельта Банк» від 02.01.2018 року №1 АТ «Дельта Банк» у 3-му кварталі 2014 року здійснив прощення (анулювання боргу) ОСОБА_3 у розмірі 423395,45 грн., тіло кредиту - 402724,40 грн., відсотки по кредиту - 20671,05 грн.

Колегія суддів наголошує, що прощені (анульовані) банком відсотки по кредиту не є доходом і додатковим благом, відтак немає підстав включати таку анульовану заборгованість до річного оподатковуваного доходу позивача як отримане додаткове благо.

Щодо прощення позивачу тіло кредиту в сумі 402724,40 грн., то колегія суддів вважає, що в даному випадку позивач отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) заборгованості за кредитним договором. Тому на підставі п.п. 49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України у 2015 році у позивача виник обов'язок подати до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи, вказавши в ній суму доходу, нарахованого на його користь у вигляді прощених боргових зобов'язань та суми податку на цей дохід.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу слід нарахувати податок на доходи фізичних осіб з доходу в розмірі 402724,40 грн. (12180х15%=1827 грн., 390544,40х17%=66392,55 грн., а всього 68219,55 грн. Відповідно штрафні санкції становлять (68219,55х25%) 17054,89 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що слід визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 29 вересня 2016 року № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4392,60 гривень (основний платіж - 3514,08 гривень, штрафна санкція - 878,52 гривень). В решті позову слід відмовити.

Щодо постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 р. у справі № 819/321/16 то колегія суддів наголошує, що підставою для скасування податкового повідомлення-рішення було те, що воно було винесено за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3 як фізичної особи-підприємця, який кредит в банку не брав, а тому покликання представника позивача, що таким судовим рішенням встановлено протиправність дій відповідача не знайшло свого підтвердження.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова через порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі ст.139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області 48 гривень 36 копійок.

Керуючись ст.ст. 308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року у справі № 819/1443/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 29 вересня 2016 року № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4392 гривні 60 копійок (основний платіж - 3514 гривень 08 копійок, штрафна санкція - 878 гривень 52 копійки).

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області 48 гривень 36 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула

Повне судове рішення складено 24 січня 2017 року в 16 год.