Справа № 808/3299/17
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року Справа № 808/3299/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держаної фіскальної служби України у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держаної фіскальної служби України у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ДФС у Запорізькій області по проведенню перевірки ФОП ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1), оформлені Актом від 12.07.2017 №357/08/01/40/НОМЕР_1 "Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та /або тютюновими виробами»;

скасувати Наказ про призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 06.07.2017р. №1692;

скасувати податкове повідомлення -рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року за № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій на суму 6800 грн.;

скасувати податкове повідомлення -рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року за № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій на суму 22566 грн.

03 листопада 2017 року ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків до 24 листопада 2017 року. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.11.2017 провадження в адміністративній справі №808/3299/17 відкрито, закінчено підготовче провадження та призначено судове засідання на 12.12.2017.

Ухвалою суду від 12.12.2017 за клопотанням сторони по справі провадження в адміністративній справі №808/3299/17 було зупинено для надання додаткових доказів до 10.01.2018.

Ухвалою суду від 10.01.2018 провадження в адміністративній справі №808/3299/17 було поновлено та розглянуто справу по суті.

Позивачем 09.01.2018 подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Вважає, що перевірка проведена з порушенням діючого законодавства, зазначає, що наказ на перевірку не надавався, ліцензія була в наявності,веде господарську діяльність у відповідності до нормам діючого законодавства. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача просив розглядати справу в порядку письмового провадження. Проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, зокрема зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з додержанням вимог діючого законодавства. В задоволені адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 06.07.2017 №1692, направлень на перевірку від 06.07.2017 №763 і №764, розпочато фактичну перевірку ресторану «Алеро» за адресою: Запорізька область Василівський район, с. Верхня Криниця, вул. Калініна 1-Г, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1.

В направленнях зазначено, що вони дійсні у разі предявлення наказу та службового посвідчення.

Про отримання копії наказу та ознайомлення з направленнями на перевірку і службовими посвідченнями, здійснено запис в корінцях до направлень особою, яка фактично проводила розрахункові операції - ОСОБА_2.

В акті перевірки від 12.07.2017 №0357/08/01/40/НОМЕР_1 "Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та /або тютюновими виробами» (далі-акт перевірки), зазначено, що згідно бази даних ДФС через РРО Міні-500.02 МЕ, заводський номер №ПБ57900954, фіскальний номер НОМЕР_4, який зареєстровано ФОП ОСОБА_1 в ресторані «Алеро» за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Верхня Криниця, вул.Калініна,1-Г, в період відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме з 12.05.2017 по 14.06.2017, здійснював роздрібну торгівлю алкогольним напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями згідно опису реалізованих алкогольних напоїв, який додано до акту перевірки, вартість яких склала 11283,00грн., що є порушенням ч.І3 ст.15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

В акті перевірки від 12.07.2017 №0357/08/01/40/НОМЕР_1, зазначено, що на момент перевірки 10.07.2017 в ресторані «Алеро» за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Верхня Криниця, вул.Калініна,1-Г, встановлено торгівлю алкогольними напоями, а саме: реалізовано 100 грам коньяку «Десна» 3 зірки, з вмістом спирту 40% за ціною 40,00 грн. на розлив для споживання на місці без наявного дозвільного документу, що підтверджує статус суб'єкта господарювання громадського харчування. Таким чином, встановлено порушення ч.6 ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

10.07.2017 відразу по закінченню перевірки було надане запрошення на імя ОСОБА_1 прийти до приміщення податкового органу для підписання матеріалів перевірки та надання додаткових пояснень. Запрошення отримала бармен-стажист ОСОБА_2 10.07.2017, про що свідчить підпис на запрошенні.

Акт перевірки ОСОБА_2 підписано без зауважень. ФОП ОСОБА_1 відмовився підписувати та отримувати акт фактичної перевірки, про що зроблено відповідний запис на сторінці 4 акту та другий примірник акту направлено поштою на податкову адресу платника.

Про що свідчить супровідний лист наданий відповідачем, копія поштової квитанції до матеріалів справи від 12.07.2017 №8923/10/08-011-40-02-13

14 липня 2017 року рекомендованим листом позивач отримав копію Акту перевірки від 12.07.2017.

За результатами розгляду акту, на підставі абз.5 і абз.10 ч.2 ст.17 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» прийняті податкові повідомлення-рішення про нарахування штрафних (фінансових) санкцій: податкове повідомлення -рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року за № НОМЕР_2 про застосування до позивача штрафних санкцій на суму 6800 грн.; податкове- повідомлення рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року за № про застосування до позивача штрафних санкцій на суму 22566 грн.

Згідно супровідного листа відповідача податкові - повідомлення рішення від 28 липня 2017 року № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 були направлені позивачу 28.07.2017.

01.08.2017 рекомендованим листом позивач їх одержав, про що останній не заперечує.

11 серпня 2017 року позивач оскаржив протиправні дії посадових осіб головного управління ДФС у Запорізькій області щодо проведення незаконної перевірки та вимагав скасування прийнятих за її результатами рішень, направивши відповідну скаргу до державної фіскальної служби У країни, (копія скарги та квитанції про поштове відправлення додається).

05.09.2017 позивач одержав рішення Державної фіскальної служби про подовження строку розгляду скарги до 14.10.2017.

18 жовтня 2018 року рекомендованим листом позивач одержав рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 13.10.2017 №13582/1799-99- 11-05-05-25, яким йому було відмовлено в задоволенні вимог.

Всі копії скарг та квитанції про поштове відправлення були додані до матеріалів справи позивачем.

Щодо правомірності призначення фактичної перевірки.

Абзац 1 пункту 7 статті 3 Закону України «Про застосування, реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265) Субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі

(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо)

при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,

громадського харчування та послуг, а також операції з приймання

готівки для подальшого її переказу зобовязані подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 N 1057 затверджено Порядок передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, який встановлює механізм передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби для суб'єктів господарювання, що використовують РРО (далі - Порядок).

Відповідно до Розділу 1 п.1.2 технологія зберігання і збору даних РРО для Державної податкової службою України (далі - Технологія Національного банку) - розроблена Національним банком та погоджена Державною податковою службою України (далі - ДПС України) технологія, призначена для використання у системі зберігання і збору даних РРО для ДПС України, яка дає змогу у захищеному вигляді зберігати у РРО електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, що створені РРО, передавати ці електронні копії каналами звязку до Системи обліку даних РРО та визначені команди і конфігураційні дані від Системи обліку даних РРО до РРО.

Відповідно до Розділу VI п.6.5 Порядку, доступ будь-яких компонентів система обліку даних РРО до бази даних здійснюється виключно через сервер додатків .

Зазначена система обліку даних РРО для органів ДФС існує лише в режимі користування інформацією та не може бути змінена чи використана іншим чином.

Згідно Податкового кодексу України, контролюючі органи можуть провести фактичну перевірку.

Пунктом 80.2 ст.80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

Згідно пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Враховуючи те, що податковий орган має доступ до всіх баз даних з яких можна отримати інформацію про порушення вимог законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв, зокрема і період дії ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тому отримання інформації від інших осіб не є обовязковою умовою. Податковий орган може самостійно виявити порушення діючого законодавства та на підставі наявності інформації про порушення вийти на перевірку.

В даному випадку була встановлена торгівля алкогольними напоями в період відсутності ліцензії. Відповідно до копії ліцензії позивача на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, строк її дії зазначений з 15.06.2017 по 15.06.2018. Згідно обліку даних РРО, які були надані відповідачем до матеріалів справи, встановлено продаж алкогольних напоїв з 12.05.2017 по 05.06.2017 без ліцензії. Тому посилання позивача про безпідставність призначення фактичної перевірки є не обґрунтованими.

Позивач просить скасувати наказ на проведення фактичної перевірки, з цього приводу суд зазначає наступне.

Наказ про проведення перевірки є актом індивідуальної дії одноразового застосування, відповідно до якого виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією відповідачем певних владних повноважень та можливим порушенням охоронюваних законом інтересів позивача, він вичерпує свою дію фактом його виконання, а саме, - проведенням відповідної перевірки.

Оскаржуваний наказ виконано, що підтверджується актом фактичної перевірки за додержанням вимог чинного законодавства.

Відсутність правовідносин, що зумовлює реалізація оскаржуваного акту, виключає можливість надання судового захисту.

Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Тому вимога про скасування наказу є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо порядку проведення фактичної перевірки.

Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, визначені статтею 81 ПК України, в другу чергу після наявності підстав для перевірки фактичної вимагають пред'явлення таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу; що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, ЛЯ найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно абз.5 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України лише непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки

Тобто, Податковий кодекс України надає право платнику не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, але за умови недотримання вимог п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України.

Відповідно до абз.б п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому пункту.81.1 статті 81, не дозволяється

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки (абз.8 п.81.1 ст.81 ПК України).

Відповідно до п.86.5. ст.86 Податкового кодексу України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Позивач зазначає, що перевірка була проведена за його відсутності, а документи йому не були вручені особисто під час перевірки, тому слід вважати дії відповідача протиправними. Суд не погоджується з обґрунтування позивача, що перевірка проведена з порушення діючого законодавства.

В акті перевірки зазначено, що 12.07.2017 після ознайомлення з Актом перевірки позивач відмовився від підпису, тому відповідно до п.86.5. ст.86 Податкового кодексу України примірник акту перевірки був направлений позивачу, про отримання якого позивач не заперечує.

Аналіз норм діючого законодавства свідчить про те, що проведення фактичної перевірки за участю платника податків (позивача) не є обовязковим. Судом встановлено, що всі необхідні документи: наказ, направлення на перевірку були надані особі, яка фактично проводить розрахункові операції. Факт продажу алкогольних напоїв стажистом-барменом ОСОБА_2 не заперечувався, ні під час підписання останньою акту перевірки, ні під час надання письмових пояснень до акту перевірки.

Таким чином, відсутність платника податків (позивача) та отримання всіх документів стажистом-барменом ОСОБА_2, яка фактично проводила розрахункові операції, що підтверджується актом перевірки та особистими її поясненнями до акту перевірки, свідчить про правомірність дій відповідача під час проведення перевірки.

Факт ознайомлення з наказом та направленням, як вже зазначалося вище, підтверджується особистим підписом ОСОБА_2, саме вона підписала акт без зауважень та саме їй і було вручено запрошення на 11.07.2017 до податкового органу для надання ОСОБА_3 додаткових пояснень та підписання всіх матеріалів справи.

Відповідно, не знайшли свого підтвердження обґрунтування позивача щодо порушення порядку проведення фактичної перевірки.

Щодо відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме з 12.05.2017 по 14.06.2017, позивач здійснював роздрібну торгівлю алкогольним напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями згідно опису реалізованих алкогольних напоїв, який додано до акту перевірки, вартість яких склала 11283,00грн., що є порушенням ч.І3 ст.15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до статті 15 Законом. України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій; видача ліцензій здійснюється за заявою суб'єкта господарювання.

За порушення норм Закону №481 до суб'єктів господарювання відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481 застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, а саме:

у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), накладається штраф у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

До матеріалів справи додана копія ліцензії позивача на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, дана ліцензія дійсна з 15.06.2017 по 15.06.2018. Згідно обліку даних РРО, які були надані відповідачем до матеріалів справи, встановлено продаж алкогольних напоїв з 12.05.2017 по 05.06.2017 без ліцензії. Відповідач зазначає, що позивач реалізував алкогольні напої без ліцензії до 14.06.2017, однак доказів на підтвердження того, що з 05.06.2017 по 14.06.2017 позивач вчинив зазначене правопорушення суду надані не були.

Факт реалізації алкогольних напоїв з 12.05.2017 по 05.06.2017 без ліцензії був встановлений відповідачем згідно обліку даних РРО Міні-500.02 МЕ, заводський номер №ПБ57900954, фіскальний номер НОМЕР_4, який зареєстровано ФОП ОСОБА_1 в ресторані «Алеро» за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Верхня Криниця, вул. Калініна,1-Г, про що було зазначено і в акті перевірки. Акт перевірки стажистом-барменом був підписаний без зауважень, надані особисті пояснення останньою, які підтвердили даний факт. Позивач не погодився з висновками акту.

Однак, позивачем не було надано суду доказів того, що з 12.05.2017 по 05.06.2017, тобто за період торгівлі алкогольними напоями без ліцензії, була наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольних напоїв. Дія ліцензії, яка міститься в матеріалах справи, з 15.06.2017 по 15.06.2018, що підтверджує порушення виявлене відповідачем. Будь-яких інших доказів на спростування встановленого відповідачем правопорушення суду надано не було.

Позивач зазначає, що оформлюючи наказ про призначення фактичної перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області не мав інформації про порушення ним податкового законодавства. Тобто позивач має на увазі, що розпочато фактичну перевірку ресторану «Алеро» на підставі наказу та направлень на перевірку від 06.07.2017, на момент початку перевірки в нього була ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольних напоїв яка діє з 15.06.2017 по 15.06.2018, тобто підстав проводити перевірку та застосовувати фінансові санкції у відповідача не було.

За таких обставин, позивач вважає, що можна дійти висновку про незаконність дій службових осіб ГУ ДФС у Запорізькій області по проведенню перевірки ФОП ОСОБА_1, результати якої оформлені актом від 12.07.2017.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно п. 109.1 ст.109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія або бездіяльність) платників податків, податкових агентів та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, які призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пункт 111.1 ст.111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Пункт 111.2 Податкового кодексу України фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені

Штрафи включаються до поняття грошового зобовязання платника податків.

Таким чином згідно з пп. 14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України вважається сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 114.1 ст.141 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобовязань, визначеним ст. 102 Податкового кодексу України.

Пунктом п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації та/або граничного строку сплати грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше за днем її фактичного подання

Варто також зазначити, що податкові штрафи зараховуються до адміністративно-господарських санкцій (ст. ст. 239, 241 ГКУ). Водночас строки давності, установлені ч. 1 ст. 250 ГКУ, на встановлені ПКУ штрафи не поширюються, оскільки це прямо вказано в нормах ч. 2 ст. 250 ГКУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГКУ адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 116.1 ст.116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення-рішення. Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджено наказом Мінфіну від 28.12.2015 р. № 1204.

Пунктом 116.2 ст.116 Податкового кодексу України за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої ПКУ та іншими законами України.

Надаючи аналіз наведеного вище, слід зробити висновки, що податковий орган може вийти на перевірку та застосувати фінансову санкцію відповідно до п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України.

Таким чином, проведення перевірки 06.07.2017, пізніше ніж виявлене правопорушення (з 12.05.2017 по 05.06.2017), ні яким чином не порушує норми діючого законодавства, а наявність у позивача ліцензії на момент проведення перевірки, вже не спростовує того факту, що в зазначений період проводилася реалізація алкогольних напоїв без ліцензії. Крім того, діючої ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями за період в якому було встановлено правопорушення, а саме з 12.05.2017 по 05.06.2017 суду надано не було.

Також суд вважає за необхідне зазначити щодо застосування штрафу у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару. Суд зазначає, що згідно ч.2ст.17 Законі №481 відповідач повинен був встановити отриману партію товару.

Визначення терміну "партія товару" надано Державним стандартом України (ДСТУ) 3993-2000 "Товарознавство. Термін та визначення", партія товару - це визначена кількість товарів одного або кількох найменувань закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом (товарно-транспортною накладною, накладною на відпуск товару тощо)".

оскільки для накладення штрафу слід знати обсяг товару за товаросупровідними документами, то відсутність такого документа позбавляє податкові органи можливості правильно нарахувати штраф.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду будь-який документ який би підтвердив отримання товару за одним товаросупровідним документом, однак факт реалізації алкогольних напоїв без ліцензії був встановлений, суд вважає, що правомірним буде застосування штрафу у розмірі 17000 гривень, як зазначено у ч.2ст.17 Законі №481.

Таким чином, позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування податкового - повідомлення рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року №., підлягає частковому задоволенню, а саме в частині застосування до позивача штрафної санкцій на суму 5 566 грн. (22566 грн.-17 000 грн.=5566грн.) в інші частині податкове повідомлення- рішення є законним та обґрунтованим.

Щодо застосування штрафної (фінансової) санкції за продаж, алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без відповідного дозвільного документу, що підтверджує статус суб'єкта господарювання громадського харчування (податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року за № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій на суму 6800 грн.).

Статтею 1 Закону №481 визначено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів, безпосередньо громадянами та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20м2, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості),, в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до статті 15 Закону №481, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій; видача ліцензій здійснюється за заявою суб'єкта господарювання.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Відповідно до ч. 6 ст. 15-3 Закону №481 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Як зазначає відповідач, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці може здійснюватись тільки спеціальними суб'єктами господарювання, зокрема суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, а також підприємствам з універсальним асортиментом товарів. Відкриття вказаних суб'єктів господарювання (закладу (підприємства) ресторанного господарства) узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Згідно витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних особі-підприємців та громадських формувань, який доданий до матеріалів справи, позивач є фізичною особою-підприємцем з 16.06.2005, види діяльності (роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, діяльність ресторанів та інше).

Крім того, на момент проведення перевірки 10.07.2017 у позивача була вже ліцензії на роздрібну торгівлю, яка дійсна з 15.06.2017 по 15.06.2018, що підтверджується копією цієї ліцензії в матеріалах справи.

Належних та допустимих доказів, що позивач не є суб'єктом господарювання громадського харчування відповідачем надано не було, з яких саме підстав або документів було встановлено такий факт, відповідач суду не обґрунтував, належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх висновків не надав.

Таким чином, податкове повідомлення- рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року за № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій на суму 6800 грн. суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. 40 років Перемоги, 2/4) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року за № НОМЕР_2 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 6800 грн. (шість тисяч вісімсот грн. 00 коп.)

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28 липня 2017 року за № НОМЕР_3 в частині застосування штрафних(фінансових) санкцій (штрафу) на суму 5 566,00 грн. (пять тисяч пятсот шістдесят шість грн. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. 40 років Перемоги, 2/4) суму судового збору у розмірі 3784,34 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні 34 коп.)за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.295-297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 19.01.2018

Суддя О.В.Конишева