Справа № 522/15648/16-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА
23.01.2018 Київ К/9901/5409/18 522/15648/16-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 522/15648/16-а (К/800/34753/17) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:
Зазначена заява, згідно вхідного відтиску штемпеля, отримана Верховним Судом України 12 грудня 2017 року.

Супровідним листом від 12 січня 2018 року Верховний Суд України надіслав за належністю заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 522/15648/16-а (К/800/34753/17) з матеріалами у справі до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматизований розподіл судових справ між суддями, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2018 року визначено склад колегії суддів, а саме: суддю-доповідача Бевзенка В.М., суддів Данилевич Н.А., Шарапу В.М. для розгляду судової справи № К/9901/5409/18 (522/15648/16-а).

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом викладення його в іншій редакції.

В силу підпункту 1 пункту 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 14 грудня 2016 року у справі № 522/15648/16 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації замість речового майна передбачену в абз. 8 наказу Командування ВМС ЗС України № 50 від 11 березня 2016 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити грошову компенсацію замість речового майна, що підлягає видачі у сумі 8 012, 49 грн. Визнано протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні у повній сумі та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити недоотриману частину зазначеної допомоги у сумі 56 842, 54 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року постанову Приморського районного суду міста Одеси від 14 грудня 2016 року у справі № 522/15648/16 скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 жовтня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як видно зі змісту заяви, ОСОБА_1 посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 9, статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На обґрунтування заяви додано копію рішення Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2016 року № К/800/35596/15, відповідно, яка, на думку заявника, підтверджує неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права.

Проте аналіз оскаржуваної ухвали та рішення суду касаційної інстанції від 27 липня 2016 року, на яку посилається заявник, не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Так, в оскаржуваному рішенні касаційний суд, погодився із висновком суду апеляційної інстанції, який, дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів № 889 від 22 вересня 2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489), має тимчасовий характер, а тому не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Така винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій Постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати. Вона виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової допомоги при звільненні з військової служби.

Верховний Суд України вже вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні вказаних норм матеріального права і, зокрема, у своїх постановах від 04 листопада 2014 року та від 19 травня 2015 року (справи № 21-473а14, № 21-466а15) дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Цьому правовому висновку відповідає рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Керуючись статтями 237-240, підпунктом 1 пункту першого Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,
ухвалив:
Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 522/15648/16-а (К/800/34753/17).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

В.М. Шарапа