Справа № 826/18631/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Карупошої О.В. та Кучми А.Ю.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

позивача: - Соловея А.В.,

відповідача: - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 90473,75 грн.,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року позивач - Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 90473,75 грн., а саме - з земельного податку в розмірі 90 473,75 грн., на бюджетний рахунок № 0007, одержувач: УДКСУ у Печерському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код платежу 188010500.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій останній просить суд апеляційної інстанції зупинити виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2017 року та скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 зареєстрований Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві як суб'єкт підприємницької діяльності 01.07.2008 року за № 0141228 та взятий на податковий облік 02.07.2008 року за № 23076.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач має заборгованість по земельному податку, яка виникла з наступних підстав:

- позивачем 04.06.2015 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № 2128-15, яким визначено грошове зобов'язання з земельного податку в сумі 14650,27 грн.;

- 18.04.2016 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м .Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення №408-1605, яким визначено грошове зобов'язання з земельного податку в сумі 75829,74 грн.

Таким чином сума податкового боргу ФОП ОСОБА_3 становить 90473,75 грн.

У зв'язку з тим, що відповідачем податкова заборгованість у добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно ст. 110.1 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідачем, в порушення норм Податкового кодексу України, податкові зобов'язання не сплачені і на момент вирішення даної справи за останнім обліковується податковий борг з плати за землю з юридичних осіб в розмірі 90473,75 грн.

Відповідно до положень статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 20.1.18. статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

На час прийняття рішення доказів сплати відповідачем спірної суми податкового боргу в матеріалах справи відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо того, що у зв'язку із розглядом справи в порядку скороченого провадження, останній був позбавлений можливості особистої участі у судовому засіданні, що є обов'язковим елементом справедливості судового процесу з огляду на той факт, що положеннями п.4 ч.1 ст. 1832 КАС України передбачено розгляд справи в порядку скороченого провадження у справах стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження. Відповідачем, доказів оскарження податкових повідомлень - рішень, що є основою податкового боргу ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції не надано.

Варто також зазначити, що відповідач не був позбавлений надати письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2016 року (конверт із вказаною ухвалою повернувся до суду першої інстанції із поміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому, в розумінні норм КАС України відповідач був повідомлений належним чином).

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання апелянта на той факт, що до складу податкової заборгованості увійшла сума, яка визначена податковим повідомленням - рішенням № 2128-15 від 04.06.2005 року щодо якої сплив строк позовної давності, адже таке податкове повідомлення - рішення відносно відповідача взагалі не приймалось. Матеріали справи містять податкове повідомлення - рішення № 2128-15 від 04.06.2015 року, а тому контролюючий орган правомірно включив її до складу податкової заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.В.Карпушова

А.Ю.Кучма

Постанова складена в повному обсязі 23 січня 2018 року