Справа № 814/2012/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/2012/17

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 р.

№ 814/2012/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 03.10.2017 р. відкрито провадження у справі.

15.12.2017 р. набув чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції.

Згідно п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За клопотанням відповідача ухвалою від 20.12.2017 р. суд відклав розгляд справи до 24.01.2017 р. та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

24.01.2018 р. представники сторін подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що порушення податкового законодавства стало наслідком штучно створених відповідачем умов. Так, витяг з реєстру платників ПДВ від 15.06.2016 р. не містив реквізитів рахунків у системі електронного адміністрування ПДВ. На запити позивача щодо відповідних реквізитів відповідь отримана лише 27.07.2016 р. Вказані обставини не враховані відповідачем під час проведення перевірки.

28.11.2017 р. відповідач подав заперечення проти позову, а 24.01.2018 р. – відзив, у яких вказав, що перевіркою встановлено факти несвоєчасної реєстрації чотирьох податкових накладних за липень 2016 р. При цьому, за цей же період позивач своєчасно зареєстрував дві податкові накладні. Ліміт у системі електронного адміністрування був достатнім для реєстрації податкових накладних. Податковим кодексом України (далі – ПК України) не передбачені випадки звільнення платників від штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

У серпні 2017 р. відповідачем проведена камеральна перевірка щодо своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН позивачем за липень 2016 р., результати якої оформлені актом від 30.08.2017 р. № 1858/14-29-12-04-06/39102782 (а. с. 14-16). Перевіркою встановлено, що на порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України позивачем несвоєчасно зареєстровано наступні податкові накладні на загальну суму ПДВ 108457,55 грн.:

- від 08.07.2016 р. № 6/2/ - зареєстрована 29.07.2016 р.;

- від 06.07.2016 р. № 3/2/ - зареєстрована 26.07.2016 р.;

- від 13.07.2016 р. № 7/2/ - зареєстрована 29.07.2016 р.;

- від 05.07.2016 р. № 2/2/ - зареєстрована 29.07.2016 р.

Позивач не заперечує факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних, однак вважає, що саме бездіяльність відповідача стала умовою для неможливості своєчасно зареєструвати податкові накладні.

Суд встановив, що 03.06.2016 р. позивачем подано заяву про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб’єкта спеціального режиму оподаткування ПДВ, згідно якої позивач просив застосувати спеціальний режим оподаткування з 01.07.2016 р. (а. с. 17-22).

15.06.2016 р. позивач звернувся з запитом про отримання витягу з реєстру платників ПДВ (а. с. 24).

Позивач з 01.07.2016 р. чотирнадцять разів звертався з запитами про реквізити електронного рахунку (а. с. 25-34, 36-39), однак отримав витяг із зазначенням реквізитів відкритих 27.07.2016 р. рахунків лише 27.07.2016 р. (а. с. 35). Викладене стало причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних від 05.07.2016 р. № 2/2/, від 06.07.2016 р. № 3/2/, від 08.07.2016 р. № 6/2/ і від 13.07.2016 р. № 7/2/.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов’язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Розмір штрафу за порушення платниками ПДВ граничних термінів реєстрації податкових накладних передбачений ст. 120-1 ПК України.

З огляду на викладені положення позивач мав зареєструвати податкові накладні від 05.07.2016 р. № 2/2/, від 06.07.2016 р. № 3/2/, від 08.07.2016 р. № 6/2/ і від 13.07.2016 р. № 7/2/ протягом 15 календарних днів і суд погоджується з тим, що вказаний строк позивачем пропущено.

Водночас, суд вбачає в діях контролюючого органу ознаки штучного створення умов для вчинення платником податків правопорушення.

Так, додатком 14 до Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 р. № 1130, затверджено форму витягу з реєстру платників ПДВ.

Позивач зареєстрований суб’єктом спеціального режиму оподаткування 01.07.2016 р. Витяг з реєстру платників ПДВ ним отримано 15.06.2016 р., однак у витягу не була заповнена графа "Реквізити рахунків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника – сільськогосподарського підприємства, що обрав спеціальний режим оподаткування, призначених для перерахування коштів до державного бюджету та на його спеціальні рахунки". Вказана графа є обов’язковою для заповнення згідно затвердженої Міністерством фінансів України форми витягу.

Реквізити рахунків в системі електронного адміністрування ПДВ стали відомі позивачу лише 27.07.2016 р.

Викладене дає суду підстави для висновку про відсутність у діях позивача вини в несвоєчасній реєстрації податкових накладних. Для дотримання платником податків вимог ПК України обов’язковою є наявність об’єктивних умов для цього. Водночас, у даній справі позивач більше десяти разів звертався до відповідача з запитами про отримання відповідної інформації, тобто вчинив усі залежні від нього дії. Зволікання контролюючого органу з наданням витребуваної інформації стало причиною порушення позивачем вимог ПК України.

Суд критично оцінює викладені в запереченнях та відзиві доводи відповідача щодо своєчасної реєстрації позивачем інших податкових накладних за липень 2016 р. та достатність ліміту в системі електронного адміністрування, оскільки будь-яких доказів вказаного суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач не довів перед судом правомірність оскаржуваного рішення, що є підставою для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1600,00 грн., що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39394277) судовий збір у сумі 1600,00 грн. на користь фермерського господарства "Хлібне джерело" (ідентифікаційний код 39102782).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 26.01.2018 р.

Суддя Н.В. Лісовська