Справа № 523/13735/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 523/13735/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Виноградова Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Семенюк Г.В.

суддів: Шляхтицького О.І. , Потапчука В.О.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та ОСОБА_1 на Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, у якому просив суд визнати дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії.

При цьому позивач посилався на те, що заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 у представника останньої відмовились прийняти у спосіб передбачений подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії і повідомили, що Порядком не передбачено форми заяви для призначення пенсії громадянам України, які постійно проживають за кордоном, а тому такі заяви не розглядаються пенсійним фондом.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі розглянути подану ОСОБА_1 через представника заяву про призначення їй пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 20 жовтня 2017 року по справі № 523/13735/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач зазначає, що під час звернення представником позивача не було надано належних доказів того, що ОСОБА_1 є громадянкою України, а місце проживання є США, а не Україна.

ОСОБА_1 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 20 жовтня 2017 року по справі № 523/13735/17 про часткове задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, представник позивача зазначає, що він звернувся до ПФУ із заявою про призначення (перерахунок) пенсі, однак останнє відмовилось прийняти означену заву у зв'язку із чим, представник позивач був змушений звернутись до ПФУ із заявою про вжиття невідкладних заходів реагування та прийняття документів для призначення виплати пенсії ОСОБА_1, відповідно до вимог чинного законодавства України.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 30.08.2017р. представник ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення позивачу пенсії.

Однак, вказану заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 у представника позивача відмовились прийняти і повідомили, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії (далі - Порядок) не передбачено форми заяви для призначення пенсії громадянам України, які постійно проживають за кордоном, а тому такі заяви не розглядаються пенсійним фондом.

В зв'язку з вищевикладеними обставинами, представник позивача подав через канцелярію власноруч від руки написану на місці заяву про вжиття невідкладних заходів реагування та прийняття документів для призначення виплати пенсії ОСОБА_1, відповідно до вимог чинного законодавства України.

До вищевказаної заяви представником позивача був наданий перелік документів ОСОБА_1 до УПФУ, а саме: нотаріально завірена копія трудової книжки; нотаріально завірена копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон; нотаріально завірена копія картки платника податків; оригінал довідки Головного Управління державної міграційної служби України; нотаріально завірена копія легалізованої апостилем довіреності, у якій прописано право представника позивача на представництво інтересів ОСОБА_1 у Пенсійному фонді України, копію паспорта представника позивача.

11.09.2017 року на адресу представника позивача надійшов лист УПФУ за № 10373/01, у якому відповідач, розглянувши звернення представника позивача, проігнорував його вимогу призначити виплату пенсії ОСОБА_1, та повідомив, що законодавством не передбачено прийняття органами Пенсійного фонду України заяви про призначення пенсії представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, за місцем проживання до виїзду за кордон та те, що в наданих документах відсутні відомості, які підтверджують що ОСОБА_1 є громадянкою України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не розглянуто заяву представника позивача і не прийнято рішення з урахуванням наведених вище положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок нарахування та виплати пенсії закріплено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005р. за №22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 № 1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується нотаріально засвідченою ксерокопією паспорта громадянина України для виїзду за кордон ЕТ239600. До моменту виїзду до США на постійне місце проживання, була зареєстрована та проживала за адресою: м. Одеса, вул. Балтська, 40, кв. 1.

Згідно з статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Отже, проживаючи за межами України та будучи громадянином України, має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадян України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на час подання заяви про призначення пенсії досягла 58 року, власну трудову діяльність мала як на території України, так і колишнього СРСР, що підтверджується копією трудової книжки.

У той же час, згідно п.4.1., п.4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» від 25 листопада 2005р. за №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Як вбачається з матеріалів справи, Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі заяву представника позивача від 30.08.2017р. фактично розглянуло в порядку визначеним Законом України «Про звернення громадян», оскільки рішення за наслідком розгляду заяви відповідно до вимог вищевказаного Порядку прийнято не було.

Разом з тим, згідно приписів КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до норм КАС України суд адміністративної юрисдикції уповноважений визнавати дію або бездіяльність суб'єкта владних повноважень протиправною, а також скасовувати рішення органів державної влади, якщо вони не відповідають нормам Закону.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Втручання суду в повноваження суб'єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Отже, оскільки за поданою представником позивача заявою про призначення пенсії відповідач відповідного рішення по суті не прийняв, з метою належного та ефективного захисту прав позивача необхідно зобов'язати відповідача розглянути цю заяву згідно з вимогами чинного законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України, а саме: в ухвалі від 03.12.2014 року по справі №106/1253/13-а(2а-106/62/13) та постанові від 06.11.14 року по справі № 316/802/14-а (2а/316/44/14).

Враховуючи вище викладене, доводи апеляційної скарги позивача відносно того, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити пенсію ОСОБА_1 з 30.08.2017 р. з наданими того ж числа документами є безпідставними.

Також, колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта, Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, на те, що заява призначення пенсії мала бути подана ОСОБА_1 особисто та звертає його увагу на те, що в пенсійному законодавстві відсутня правова норма, яка забороняє особі, що звертається до органу Пенсійного фонду за призначенням чи поновленням виплати пенсії, подавати відповідну заяву через представника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційних скарг встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року по справі № 523/13735/17, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя О.І. Шляхтицький