Справа № 577/5290/17
Суддя: Гетьман В. В.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/5290/17
Провадження № 2-а/577/36/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопського об"єднаного управління пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дії протиправними та зобов"язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом та просить визнати протиправною бездіяльность Конотопського об"єднаного УПФ України в Сумській обл. щодо не перерахунку та не поновлення виплати пенсії за віком і зобовязати здійснити таку, починаючи з 07.10.2009 р. із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, учаснику війни та інваліду 2 групи. Вимоги обгрунтовує тим, що до листопада 2002 р. проживала у м. Конотопі та отримувала пенсію за віком, в подальшому виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у звязку з чим виплату пенсії було припинено. 10.05.2017 р. її представник ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком, але отримав відмову, оскільки така заява подається особисто пенсіонером за місцем перебування на обліку. Дана відмова була оскаржена в суді. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 р. зобовязано Конотопське об"єднане УПФ України в Сумській обл. розглянути її заяву від 10.05.2017 р. Листом від 13.11.2017 р. №101/А-10 Конотопське об"єднане УПФ України в Сумській обл. повідомили, що підстави для поновлення виплат раніше призначеної пенсії відсутні, оскільки вона звернулась не особисто та заяву від 10.05.2017 р. надіслано поштою. Дану відмову вважає незаконною, що і змусило звернутись із позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Конотопського об"єднаного УПФ України в Сумській обл. за дорученням ОСОБА_3 заперечує задоволенню позовних вимог, про що надала письмовий відзив.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_2 10.05.2017 р. звернувся до Конотопського об"єднаного УПФ України в Сумській обл. із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 (а.с. 10-12), але отримав відмову, яку оскаржив у суді. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 р. зобовязано Конотопське об"єднане УПФ України в Сумській обл. розглянути заяву позивача від 10.05.2017 р. (а.с. 4-6). Листом від 13.11.2017 р. №101/А-10 Конотопське об"єднане УПФ України в Сумській обл. повідомили, що підстави для поновлення виплат раніше призначеної пенсії відсутні, оскільки ОСОБА_4 звернулась не особисто та заяву від 10.05.2017 р. надіслано поштою (а.с.7).

Факт того, що позивач отримувала пенсію за віком, знаходячись на обліку у відповідача, і виплата такої була припинена з 01.05.2003 р. у звязку з її виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль, встановлено у судовому засіданні і він ніким не оспорюється (а.с. 8-9, 12-15, 23-24).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед відїздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобовязана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обовязковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобовязані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІУ виникли підстави для поновлення конституційного права ОСОБА_1 на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Представник Конотопського об"єднаного УПФ України в Сумській обл. за дорученням ОСОБА_3 вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду, оскільки 14.12.2017 р звернулася з вимогою про зобовязання управління перерахувати розміри та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 р. Зазначене свідчить про закінчення шестимісячного строку, встановленого процесуальним законодавством для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свободи та інтересів особи. Крім цього, позивач не лише не зазначає поважності причин пропуску цього строку, а й взагалі не заявляє клопотання про його поновлення.

Суд вважає, що з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону №1058-IV виникли підстави для поновлення конституційного права позивача. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Вищенаведене узгоджується з Висновками ВС України, викладеними в постанові від 06.10.2015 р. по справі №308/1088/14-а, які в силу ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обовязковими для всіх судів України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 ст.ст. 3, 10, 17, 69-71, 94, 99, 100, 158-161 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Конотопського об"єднаного управління пенсійного фонду України в Сумській області щодо не перерахунку та не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Конотопське об"єднане управління пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати розміри та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 07 жовтня 2009 року із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як непрацюючому пенсіонеру, дитині війни, учаснику війни та інваліду ІІ групи на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського адміністративного апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гетьман В. В.