Справа № 1703/1752/2012
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Пацка Д.В.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" січня 2018 р. Справа № 1703/1752/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Кошиль О.Ю.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від "14" березня 2013 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Горбаківської сільської ради Гощанського району Рівненської області третя особа: Районний відділ освіти Гощанської районної державної адміністрації , Управління Держземагенства у Гощанському районі Рівненської області про визнання нечинним та скасування рішень Горбаківської сільської ради від 18.07.2012 р. № 438, від 10.10.2012 р. №533, від 08.12.2011 р. № 261, рішення Горбаківської сільської ради від 12.11.2012 р. №588 щодо вилучення п.п.1,2, з рішення № 131 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Горбаківської сільської ради Гощанського району в якому, з урахуванням доповнень до позову, просила визнати нечинним та скасувати рішення Горбаківської сільської ради від 18.07.2012 року № 438, від 10.10.2012 року № 533, від 08.12.2011 року № 261, рішення Горбаківської сільської ради від 12.11.2012 року № 558 щодо вилучення п.п. 1, 2 з рішення № 131 від 18.07.2011 року "Про надання дозволу на приватизацію квартири в АДРЕСА_1".

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 14.03.2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Донька позивачки, яка не брала участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_3, вважаючи що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, оскаржила в апеляційному порядку зазначене рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 14.03.2013 року.

В апеляційній сказі, просить суд скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду наступне.

У позовній заяві позивачка посилається на те, що рішенням Горбаківської сільської ради Гощанського району від 10.10.2012 року за № 533 їй відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, і господарських будівель площею 0,10 га за рахунок земель житлової та громадської забудови в с.Томахів Гощанського району, як записано в рішенні, в зв'язку з тим, що дана земельна ділянка знаходиться у користуванні Томахівської ЗОШ І-ІІІ ступеня. До цього було прийнято подібні рішення від 18.07.2012 року № 438, від 08.12.2011 року № 261.

Позивачка вважала, що дані рішення суперечать чинному законодавству.

В обґрунтування позову зазначала, що їй на праві власності належить разом з дітьми квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Горбаківської сільської ради Гощанського району 20.10.2011 року та занесене до державного реєстру прав власності КП РОБТІ 25.11.2011 року.

У відповідності до вимог ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок до особи, яка набула право власності, переходить право на земельну ділянку, на якій розташовано цей будинок. Так як дана земельна ділянка не приватизована, перебуває у власності територіальної громади Горбаківської сільської ради Гощанського району, позивачка у відповідності до вимог ст.118 ЗК України звернулася до Горбаківської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, але оскаржуваним рішенням в задоволенні заяви було відмовлено. Посилання відповідача на те, що земельна ділянка, яку вона просила приватизувати, перебуває у користування Томахівської школи, не відповідає дійсності, так як у відповіді директора цієї школи, на її заяву, зазначається, що у школи відсутні будь-які документи, що засвідчують таке право, а власником землі є Горбаківська сільська рада Гощанського району.

При вирішенні її заяв Горбаківською сільською радою Гощанського району було порушено вимоги ст. 159 ЗК України, а саме заяви розглядались без її участі, про час та місце їх розгляду її повідомлено не було. Просить скасувати рішення Горбаківської сільської ради Гощанського району від 18.07.2012 року №438, від 10.10.2012 року № 533, від 08.12.2011 року № 261, зобов'язати Горбаківську сільську раду Гощанського району дати їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою з послідуючою приватизацією земельної ділянки в розмірі 0,10 га для будівництва та обслуговування квартири АДРЕСА_1, стягнути з відповідача витрати по справі.

24.01.2013 року до суду надійшло доповнення до адміністративного позову, в якому позивачка зазначила, що за час, що пройшов від звернення до суду з позовом, Горбаківською сільською радою було прийнято нове рішення від 12.11.2012 за № 558 "Про внесення змін до рішення сесії сільської ради від 18.07.2011 року № 131 "Про надання дозволу на приватизацію квартири в АДРЕСА_1". Цим рішенням вилучено з п.п.1, 2 рішення № 131 від 18.07.2011 року слова: "з надвірними будівлями", чим порушено її право власності на господарські будівлі, що знаходяться біля квартири. Це право власності закріплено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.10.2011 року та технічним паспортом, виданим КП Рівненського ОБТІ, вважає, що позбавити цього права її може тільки суд. Просить скасувати рішення Горбаківської сільської ради Гощанського району від 12.11.2012 року № 558 щодо вилучення п.п.1,2 з рішення № 131 від 18.07.2011 року "Про надання дозволу на приватизацію квартири в АДРЕСА_1".

В запереченні проти позову голова Горбаківської сільської ради вказувала, що оскільки ОСОБА_4 було надано дозвіл на приватизацію шкільної квартири у приміщенні Томахівської школи, а не житлового будинку чи окремої споруди, тому згідно ст. 121 Земельного Кодексу за квартирою надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель не передбачається.

Крім того, земельна ділянка, на яку претендує позивачка, входить до складу земельної ділянки, яка перебуває у користуванні Томахівської школи І-ІІІ ступеня і належить до земель освіти. На цій ділянці знаходяться господарські будівлі, які є комунальною власністю Горбаківської сільської ради, перебувають на балансі відділу освіти Гощанської РДА та знаходяться в користуванні Томахівської школи І-ІІІ ступеня. Посилання на технічний паспорт, у який внесені господарські будівлі школи, є хибним, тому що це було зроблено з ініціативи позивача. Юридично підтверджено право позивачки лише на шкільну квартиру. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з такого.

Позивачці по справі на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.10.2011 року.

Позивачка неодноразово зверталася із заявою до відповідача про надання письмової згоди на приватизацію земельної ділянки.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 20.10.2011 року, квартира АДРЕСА_1 належить по 1/3 частині: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, на праві приватної спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 118 ЗК України, передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Суд вважав, що оскільки дана земельна ділянка позивачці раніше не надавалася, позивачка є власником 1/3 частини квартири, а не житлового будинку, будівлі або споруди, тому відповідно до вимог ст. 120 ЗК України сільська рада обґрунтовано прийняла рішення про відмову ОСОБА_4 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо передачі земельної ділянки у приватну власність для обслуговування даної квартири.

Колегія суддів з таким висновком погоджується, оскільки буквальний зміст ст.120 ЗК України не передбачає автоматичного переходу права власності або користування у разі придбання чи набуття власності на частину будівлі або споруди.

З пояснень позивачки та особи, яка подала апеляційну скаргу вбачається, що позивачка претендувала на значно більшу земельну ділянку, ніж ту, яка знаходиться під належною їм квартирою, а саме на земельну ділянку площею 0,10 га, яку вони вважають слід їм надати з цільовим призначенням, для обслуговування жилого будинку.

Крім того, суд вірно врахував той факт, що інші власники або інша особа в їх інтересах, яким належить також по 1/3 частини вказаної квартири, до сільської ради не зверталися, як не зверталися і до суду.

На час подачі позову до суду та подачі заяв до Горбаківської сільської ради звернення позивачки стосувалися виключно її особисто. Заяв в інтересах своїх неповнолітніх дітей нею не подавалось.

Крім того, вірними є висновки суду про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги, зазначені в доповненні до адміністративного позову, оскільки згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 20.10.2011 року, за позивачкою значиться тільки 1/3 частина квартири, без надвірних будівель та споруд. Крім того, з інформаційної довідки № 2337/1 від 15.11.2012 року щодо квартири АДРЕСА_1 Рівненського ОБТІ вбачається, що відомості про інші речові права відсутні.

Як пояснив представник Горбаківської сільської ради, була допущена технічна помилка. Як вбачається з назви самого рішення № 131 від 08.07.2011 року - «Про надання дозволу на приватизацію квартири в АДРЕСА_1», вирішувалося питання про приватизацію тільки квартири.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, і вважає, що в цій частині позовних вимог, зазначених в доповненні до адміністративного позову відмовлено обґрунтовано.

Щодо скасування рішення відповідача від 12.11.2012 за № 558 "Про внесення змін до рішення сесії сільської ради від 18.07.2011 року № 131 "Про надання дозволу на приватизацію квартири в АДРЕСА_1", яким вилучено з п.п.1, 2 рішення № 131 від 18.07.2011 року слова: "з надвірними будівлями", то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в цій частині також.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 20.10.2011 року, за позивачкою значиться тільки 1/3 частина квартири, без надвірних будівель та споруд.

Згідно, з довідкою № 2337/1 від 15.11.2012 року щодо квартири АДРЕСА_1 Рівненського ОБТІ вбачається, що відомості про інші речові права відсутні (а.с. 31-34).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що у рішенні №131 від 08.07.2011 року була допущена технічна помилка. Як вбачається з назви самого рішення № 131 від 08.07.2011 року - "Про надання дозволу на приватизацію квартири в АДРЕСА_1", ним вирішувалося питання лише про приватизацію квартири, а не будь-яких надвірних будівель.

Крім того, відносно покликань апелянта в апеляційній скарзі на рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки оспорюване рішення від 12.11.2012 за № 558 в частині щодо приватизації надвірних будівель та споруд не виконано, правовстановлюючих документів на них позивачу не видано.

Підсумовуючи наведене, на переконання колегії судів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час ухвалення оспорюваного рішення Горбаківської райради 12.11.2012 за № 558 її рішенням від 18.07.2011 року № 131 не вичерпало свою дію та могло бути скасоване відповідачем.

Допустивши справу до апеляційного перегляду суд виходив з того, що оскаржуване судове рішення може зачіпати права та обов'язки ОСОБА_3 як співвласника квартири, а тому суд має дати оцінку зазначеними обставинам з урахуванням доводів апеляційної скарги під час її розгляду, а не відмовляти у доступі до правосуддя.

В ході апеляційного розгляду справи суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення відповідача про відмову у приватизації земельної ділянки є актами індивідуальної дії, які видані за результатами розгляду індивідуальних звернень позивачки ОСОБА_4.

За таких обставин ці рішення не порушують жодних прав особи, яка подала апеляційну скаргу.

Чинним законодавством визначено, що рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС (в редакції на час подачі позову).

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

На час подачі позову інші співвласники квартири, в тому числі і особа, яка подала апеляційну скаргу, були повнолітніми.

Незважаючи на це, в силу вимог ч.2 ст.154 СК України, ч.2 ст.242 ЦК позивачка являлась законним представником особи, яка подала апеляційну скаргу, до її повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що жодних питань про надання земельних ділянок у власність або користування в інтересах своїх неповнолітніх дітей позивачкою не порушувалося.

Нею порушувалося виключно питання про надання їй у власність земельної ділянки.

Ці ж питання не порушувалися і ОСОБА_7 та ОСОБА_3 після досягнення ними повноліття.

Зі змісту оскаржуваних рішень №438 від 18.07.2012 року, №261 від 08.12.2011 року, №533 від 10.10.2012 року, вбачається, що вони стосувалися виключно розгляду заяв позивачки ОСОБА_4 з питань надання їй земельної ділянки.

Відтак, зазначені рішення не породжують та не покладають на інших осіб, окрім позивачки, жодних прав та обов'язків.

Наявність оскаржуваних рішень та судового рішення, жодними чином не перешкоджало особі, яка подала апеляційну скаргу вирішувати питання щодо приватизації надвірних будівель, та вирішення питання передачі земельної ділянки у власність їй особисто.

З матеріалів справи також вбачається, що на час розгляду апеляційної скарги істотно змінилися обставини, які існували на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Так, з додатково наданих матеріалів вбачається, що частина земельної ділянки, на яку претендувала позивачка та особа, яка подала апеляційну скаргу, з 18.03.2016 року перебуває у користуванні Томахівського навчально-виховного комплексу "Загальноосовітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" та у власності Теориторіальної громади с.Томахів в особі Горбаківської сільської ради.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В даному випадку суд не вбачає будь-яких особливих та непереборних обставин, що дають підстави для перегляду судового рішення після спливу більш як чотирьох років з дня набрання ним законної сили з урахуванням тих обставин, що воно не оскаржувалося особою, яка зверталася до суду із позовом, а після цього істотно змінилися обставини, які досліджувалися при вирішенні справи та змінилась суть правовідносин між учасниками судового провадження.

Тим більше, що рішення оскаржено особою, яка не зверталася до суду із позовом та не мала права на судовий захист у спірних правовідносинах.

На думку колегії суддів, особа, яка подала апеляційну скаргу, не позбавлена права захистити свої майнові та земельні права, які вважає порушеними, шляхом звернення до суду із відповідним позовом у порядку цивільного чи іншого судочинства.

Натомість обраний нею спосіб захисту права, яке вона вважає порушеним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства та суперечить принципу res judicata.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Гощанського районного суду Рівненської області від "14" березня 2013 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "24" січня 2018 р.