Справа № 813/4952/17
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року справа № 813/4952/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Львівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Апеляційного суду Львівської області, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Апеляційного суду Львівської області, що полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1, як судді, матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні частини оплачуваної чергової відпустки згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2014 № 163-В "Про надання відпустки судді ОСОБА_1";

- зобов'язати Апеляційний суд Львівської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суму матеріальної допомоги на оздоровлення, належну їй при наданні частини щорічної основної відпустки та додаткової відпустки згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2014 № 163-В "Про надання відпустки судді ОСОБА_1", з індексацією на час проведення виплат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що із отриманої 25.10.2017 відповіді Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 № 07.24/145/2017 дізналась, що у 2014 році ОСОБА_1 належала до виплати матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 13398 грн. Однак така матеріальна допомога позивачу не нараховувалась та невиплачувалась. Вважає, що у зв'язку з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні частини оплачуваної чергової відпустки порушені її права.

Ухвалою суду від 22.12.2017 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву від 15.01.2018 (вх. № 918), у якому зазначає, що відповідач визнає, що судді ОСОБА_1 у 2014 році належала до нарахування і виплати матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 13398 грн (з урахуванням всіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню), яка їй виплачена не була. Також зазначає, що на даний час причину невиплати даної матеріальної допомоги встановити неможливо, оскільки працівники, які станом на 2014 рік були відповідальними за нарахування заробітної плати , звільнені з роботи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1, 21.06.1987 обрана народним суддею Червоноармійського районного суду м. Львова .

20.06.1990 повторно обрана народним суддею цього ж суду.

З 01.06.2000 - обрана безстроково суддею Личаківського (раніше Червоноармійського) районного суду м. Львова.

Постановою Верховної Ради України від 12.01.2012 призначена безстроково суддею Апеляційного суду Львівської області.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VІІІ ОСОБА_1, звільнено з посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Наказом Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 № 48-к відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 відраховано зі штату Апеляційного суду Львівської області.

01.09.2017 ОСОБА_1 скеровано на ім'я голови Апеляційного суду Львівської області заяву з проханням надати інформацію стосовно сум матеріальної допомоги на оздоровлення, які нараховувались за період роботи на посаді судді цього суду та які суми відрахувань проведено.

Згідно відповіді Апеляційного суду Львівської області від 18.09.2017 № 07.24/130/2017 в 2014 році матеріальна допомога на оздоровлення позивачу не нарахована.

03.10.2017 позивач звернулась з заявою про надання інформації, яка сума матеріальної допомоги на оздоровлення належала ОСОБА_1 в 2014 році до виплати з врахуванням існуючого на той час грошового утримання та за яких підстав така не була нарахована та виплачена.

Згідно відповіді Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 № 07.24/145/2017 ОСОБА_1 належала до виплати у 2014 році матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 13398 грн. Причини невиплати матеріальної допомоги вказати неможливо, оскільки старший консультант відділу планово-фінансової діяльності бухгалтерського обліку та звітності, який відповідав за нарахування заробітної плати працівникам суду та начальник даного відділу, який здійснював контроль протягом 2014 року, на даний час звільнені.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй.

Відповідно дост. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ч. 4 ст .48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Законом, що встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи, є Закон України "Про відпустки" від 15.11.1996 № 504/96-ВР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 504/96-ВР)

Згідно ст. 2 Закон № 504/96-ВР, право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Згідно з ст. 21 Закону № 504/96-ВР, заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Згідно наказу від 19.07.2014 № 163-В судді ОСОБА_1 за період робити з 24.04.2013 по 23.04.2014 надано частину щорічної основної відпустки на 21 календарний день та додаткову відпустку на 15 календарних днів з 18.08.2014 по 23.09.2014 включно, з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу».

Відповідно до Європейської конвенції про обчислення строків (далі - Конвенція) від 16.05.1972 для цілей цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad que" означає день, у який цей строк спливає. Відповідно до ст. 3 Конвенції строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. Проте положення попереднього пункту не заважають тому, щоб та чи інша дія, яка має бути здійснена до спливу встановленого строку, виконувалася у день dies ad quem лише до закінчення нормального робочого часу.

Отже, якщо першим днем відпустки позивача є 18.08.2014, то останнім днем виплати ОСОБА_1 є 15.08.2014.

Проте, кошти у встановлений законодавством строк не виплачені, що не заперечується відповідачем.

Крім того, згідно поданого відзиву відповідач визнає, що судді ОСОБА_1 у 2014 році належала до нарахування і виплати матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 13398 грн (з урахуванням всі обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню), яка їй виплачена не була, та зазначає, що причину невиплати даної матеріальної допомоги встановити неможливо, оскільки працівники, які станом на 2014 рік були відповідальними за нарахування заробітної плати , звільнені з роботи.

Також суд зазначає, що згідно наданих позивачу відповідей від 18.09.2017 № 07.24/130/2017 та від 19.10.2017 № 07.24/145/2017 відповідачем фактично визнано порушення викладені у позовній заяві.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Апеляційного суду Львівської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1, як судді, матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні частини оплачуваної чергової відпустки згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2014 № 163-В "Про надання відпустки судді ОСОБА_1", а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суму матеріальної допомоги на оздоровлення, належну їй при наданні частини щорічної основної відпустки та додаткової відпустки згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2014 № 163-В "Про надання відпустки судді ОСОБА_1", з індексацією на час проведення виплат.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то відповідно до статті 139 КАС України, такі стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Апеляційного суду Львівської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1, як судді, матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні частини оплачуваної чергової відпустки згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2014 № 163-В "Про надання відпустки судді ОСОБА_1".

3. Зобов'язати Апеляційний суд Львівської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суми матеріальної допомоги на оздоровлення, належну їй при наданні частини щорічної основної відпустки та додаткової відпустки згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2014 № 163-В "Про надання відпустки судді ОСОБА_1", з індексацією на час проведення виплат.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст. 295 КАС України, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 255 КАС України.

Суддя Костецький Н.В.