Справа № 813/3242/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11415/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Мікули О. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання - Болюк Н. В.,

представника позивача - Макарика І. В.,

представника відповідача - Булаш З. В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року у справі № 813/3242/17 (постанова ухвалена судом у складі головуючого судді Сакалоша В. М. о 10:34 год. у м. Львові, повний текст якої виготовлено 06 листопада 2017 року) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" до Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування вимоги про сплату недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" (далі - ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!") звернулося в суд з адміністративним позовом до Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату недоїмки від 20 липня 2017 року № № Ю в частині сплати 6004,26 грн боргу, а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 липня 2017 року № 007014814.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що оскаржені вимога про сплату недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій базуються на помилкових висновках відповідача, викладених в акті перевірки, оскільки сума виплат за проживання у гуртожитку учнів-практикантів, з якими було укладено цивільно-правові договори і які не були його працівниками, не є базою нарахування єдиного соціального внеску.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені у позовній заяві, а також, що суд першої інстанції не врахував, що у договорах про виконання робіт, укладених між позивачем та особами, які виконували роботи за договорами про виконання робіт, відсутні будь-які положення щодо виплати таким особам компенсації за орендоване житло, тому базою нарахування єдиного внеску є лише винагорода фізичним особам за виконання робіт, розмір якої визначений договорами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржене судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши головуючого суддю, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Львівським управлінням Офісу великих платників податків ДФС була проведена документальна планова виїзна перевірка ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 07 липня 2017 року №121/28-10-48-14/31978272.

Вказаний акт перевірки містить висновок про порушення позивачем вимог, зокрема, пунктів 1, 4 частини другої статті 6, пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження нарахування та утримання єдиного внеску в розмірі 26600,04 грн.

Такі висновки обґрунтовані тим, що позивачем занижено розмір єдиного внеску на суму 26600,04 грн, з них на 60004,26 грн з виплат за проживання в гуртожитку учням, які проходили виробничу практику на підприємстві, оскільки такі виплати є базою нарахування єдиного внеску.

На підставі вказаного вище акта перевірки Львівським управлінням Офісу великих платників податків ДФС винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20 липня 2017 року № № Ю у сумі 26600,04 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 липня 2017 року № 007014814 у сумі 13300, 02 грн, які за результатами адміністративного оскарження були залишені без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що оплата за проживання у гуртожитку учнів, які проходили виробничу практику на підприємстві згідно з договором про навчально-виробничу практику, підлягає включенню до бази нарахування єдиного внеску, а тому відповідачем правомірно донараховано єдиний внесок та застосовано штрафні санкції.

Суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України «Про професійно-технічну освіту» визначено правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійно-технічної освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що підприємства, установи, організації незалежно від форм власності надають учням, слухачам професійно-технічних навчальних закладів робочі місця або навчально-виробничі ділянки для проходження виробничого навчання чи виробничої практики відповідно до укладених із професійно-технічними навчальними закладами договорів про навчально-виробничу практику. Типовий договір про навчально-виробничу практику та порядок надання робочих місць визначаються Кабінетом Міністрів України. Учні, слухачі професійно-технічних навчальних закладів під час виробничого навчання виробничої практики на виробництві виконують роботи відповідно до навчальних планів програм.

Відповідно до пункту 7 Порядку надання робочих місць для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробничого навчання та виробничої практики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 1999 року № 992, учні, слухачі професійно-технічних навчальних закладів на час виробничого навчання та виробничої практики до складу (списку) і штатного розпису працівників підприємства не включаються.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Так, пунктом 1 частини першої статті 7 вказаного Закону визначено, що базою нарахування єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з частиною дев'ятою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення і сплата єдиного внеску за працівників, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, здійснюються роботодавцями за рахунок сум, на які внесок нарахований.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що базою нарахування єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Як видно з матеріалів справи, ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" у 2016 році укладено договори на проведення практики студентів з Кам'янець-Подільським коледжем харчової промисловості НУХГ від 14 березня 2016 року № 131, з Лохвицьким технологічним технікумом Полтавської державної аграрної академії від 28 березня 2016 року №22, Сумським коледжем харчової промисловості Національного університету харчових технологій від 26 лютого 2016 року № 01-а-16 відповідно до умов яких позивач зобов'язувався, зокрема, прийняти студентів на практику згідно з календарним планом, створити належні умови для виконання програм практики, забезпечити студентів житлом на час проходження практики, а навчальний заклад, зокрема, надати для погодження програму практики, список студентів, яких направляють на практику та забезпечити додержання студентами трудової дисципліни.

При цьому, ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" було укладено договори про надання місць для тимчасового проживання студентів із Львівським державним коледжом харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій від 01 квітня 2016 року № 46, з ДНЗ «Львівське вище професійне політехнічне училище» від 01 березня 2016 року № 420 та з ВСП «Львівський автомобільно-дорожній колледж» Національного університету «Львівська політехніка» від 18 квітня 2016 року, відповідно до умов яких, позивач приймає у тимчасове користування житлові місця у гуртожитку та зобов'язується сплачувати плату за проживання в гуртожитку.

04 квітня 2016 року ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» укладено договори про виконання робіт з студентами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, згідно з умовами яких студенти (виконавці) зобов'язувалися протягом терміну дії договорів виконувати роботи налагоджування приладів автоматичного контролю, обслуговування лінії розливу пива, проведення хімічно-лабораторних аналізів, а позивач (замовник) зобов'язується прийняти виконувані роботи та своєчасно оплачувати їх.

На підтвердження виконання вказаних робіт надано акти виконаних робіт від 27 квітня 2016 року, від 06 червня 2016 року, від 24 червня 2016 року, від 05 липня 2017 року.

Суд зазначає, що студенти, з якими були укладені договори на проведення практики, не перебували у трудових відносинах з позивачем, проходження виробничої практики студентами здійснювалося на безоплатній основі, при цьому умовами договорів про виконання робіт були передбачені суми винагороди студентам за виконані роботи, які були базою нарахування єдиного соціального внеску та сплачені позивачем.

Натомість, оплата послуг за проживання в гуртожитках здійснювалася позивачем на виконання договорів про надання місць для тимчасового проживання студентів, відповідно такі виплати не можна вважати винагородою за цивільно-правовими договорами.

Посилання відповідача на підпункт 2.3.4 пункту 2.3 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, щодо включення до складу фонду оплати праці витрат інших виплат, що мають індивідуальний характер, зокрема, оплати за проживання гуртожитків, є необґрунтованими, оскільки пунктом 1.1 вказаної Інструкції передбачено, що Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці, як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума виплат за проживання у гуртожитку студентів-практикантів, з якими було укладено цивільно-правові договори і які не були працівниками позивача, не є базою нарахування єдиного соціального внеску, що свідчить про протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20 липня 2017 року № № Ю в частині сплати 6004,26 грн боргу та наявність підстав для її скасування у вказаній частині.

Що стосується правомірності застосування до позивача штрафних санкцій оскарженим рішенням то відповідно до підпункту 3 пункту 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З урахуванням змісту вищевказаної норми, а також протиправності донарахування позивачу єдиного внеску на суму 6004,26 грн рішення про застосування штрафних санкцій від 20 липня 2017 року № в частині застосованих штрафних санкцій в розмірі 3002,13 грн за донарахування відповідачем відповідної суми своєчасно ненарахованого позивачем єдиного внеску підлягає скасуванню.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправними і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) в частині сплати 6004,26 грн боргу та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині 3002,13 грн штрафних санкцій неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що відповідно до повноважень, наданих суду апеляційної інстанції статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування постанови у відповідній частині та прийняття в цій частині нового рішення про задоволенні позову.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року у справі № 813/3242/17 скасувати в частині відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" до Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20 липня 2017 року № № Ю в частині сплати 6004,26 грн боргу та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 липня 2017 року № в частині 3002,13 грн штрафних санкцій та прийняти у цій частині нову постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимогу Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) від 20 липня 2017 року № № Ю в частині сплати 6004,26 грн боргу та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 липня 2017 року № в частині 3002,13 грн штрафних санкцій.

В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року у справі № 813/3242/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді О. І. Мікула
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 23 січня 2018 року.