Справа № 814/1929/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 р. № 814/1929/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034

треті особи:1: ОСОБА_2, АДРЕСА_2 2: державний кадастровий реєстратор відділу в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, вул. Лоцманська, 3, м. Очаків, Миколаївська область, 57500

про:зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до державного земельного агентства в м. Очакові та Очаківському районі, за участю третьої особи ОСОБА_2, про зобов'язання внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 63 м2 (проїзд через земельну ділянку АДРЕСА_3 до земельної ділянки АДРЕСА_4, на яку поширюється обмеження у користуванні.

Ухвалою від 05.10.2017 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 28.11.2017 р. суд за клопотанням представника позивача замінив неналежного відповідача - державне земельне агентство в м. Очакові та Очаківському районі належним відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області.

15.12.2017 р. набув чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції.

Згідно п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 21.12.2017 р. суд за клопотанням відповідача залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, державного кадастрового реєстратора відділу в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

21.12.2017 р. представник позивача звернувся з клопотанням про надання часу для примирення сторін. Ухвалою від 21.12.2017 р. суд зупинив провадження у справі для примирення сторін до 15.01.2018 р.

09.01.2018 р. представники сторін і третьої особи подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 2009 р. виготовила технічну документацію із землеустрою, яка містила межі сервітуту. При реєстрації земельної ділянки відомості про сервітут не були внесені до реєстру.

Третя особа ОСОБА_2 06.11.2017 р. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що в документах по приватизації земельних ділянок її та позивача був план меж зон обмежень і сервітутів. Про те, що сервітут не зареєстровано, вони дізналися лише в 2016 р. Позивач відмовилась укласти договір про сервітут.

Відповідач 21.12.2017 р. подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо встановлення сервітуту є договір, закон, заповіт або рішення суду. Позивач таких даних під час реєстрації земельної ділянки не подавала, відтак, їй було відмовлено у внесенні відповідних відомостей.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов не належить задоволенню, виходячи з наступного:

Позивач є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0692 га по АДРЕСА_5

Власником сусідньої земельної ділянки, по АДРЕСА_2, є ОСОБА_3, опікуном якого рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.11.2017 р. призначено ОСОБА_2.

Технічна документація із землеустрою на земельну ділянку позивача розроблена в 2009 р. У розділі 17 технічної документації "План меж зон обмежень і сервітутів земельної ділянки" внесено інформацію про зону дії сервітуту площею 63 м2 (проїзд через земельну ділянку АДРЕСА_2

Жодних договір про встановлення земельного сервітуту позивач з власником сусідньої земельної ділянки не укладала. Відповідно, державна реєстрація права власності на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі здійснена Очаківським реєстраційним округом Миколаївської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" без відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки.

07.11.2017 р. позивач звернулася до відділу в Очаківському районі Головного управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області з заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 63 м2 (проїзд через земельну ділянку АДРЕСА_2 до земельної ділянки АДРЕСА_1), на яку поширюється обмеження у користуванні.

Листом від 23.11.2017 р. відділ в Очаківському районі Головного управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області повідомив позивача про необхідність розроблення відповідної технічної документації, укладення договору та його реєстрації відповідно до законодавства.

Земельним кодексом України визначено право земельного сервітуту як право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Згідно ст. 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Позивач не надала доказів укладення між нею та власником сусідньої земельної ділянки договору про встановлення земельного сервітуту, не розробила відповідну технічну документацію. За відсутності укладеного договору відповідач не має законних підстав для реєстрації права сервітуту.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний тест рішення складено у повному обсязі 22.01.2018 р.

Суддя Н.В. Лісовська