Справа № 2-а-12473/11
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2011 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Галабурда В.О.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, ІДПС взводу 1 батальйону полку ДПС ДАІ сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій відповідачів протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 20.09.2011 року серії АА № 415791, суд, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, ІДПС взводу 1 батальйону полку ДПС ДАІ в якості сержант міліції ОСОБА_2 про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 20.09.2011 року серії АА № 415791, в якій позивач просить суд винести постанову, якою прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити впровадження у справі, визнати протиправним дії інспектора ДПС ОСОБА_2, скасувати повністю Постанову про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, - Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, про що маються відповідні відмітки в матеріалах справи.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

14.09.2011 року позивач рухався на своєму автомобілі "Фіат Альбеа" , державний номер А1 6441 ВС, по вул. Столичне шосе, де був зупинений інспектором ДПС взводу І батальйону полку ДПС ДАІ сержант міліції ОСОБА_2.

Причину зупинки інспектор ДПС ОСОБА_2 пояснив тим, що позивач рухався зі швидкістю 84км/год, ти самим перевищив встановлення обмеження швидкості в населеному пункті на 24 км/год, чим порушив п.12.4 Постанови КМУ від 10.10.2001 року № 1306 "Про правила дорожнього руху" зі змінами та доповненнями, за що відповідальність передбачена п. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП є незаконним, неправомірним, необгрунтованим, недоведеним з наступних причин:

Як вбачається з показів позивача в судовому засіданні, останній павопорушення позивач не скоював, оскільки рухався зі швидкістю близько 70км/год., що не суперечить абз.іст.122 КУпАП,та їхав із дотриманням Правил дорожнього руху України.

У момент, перестроювання в крайній правий ряд для виїзду в напрямок Новообухівської траси позивач помітив інспектора ДПС ОСОБА_2, який перебігав через "клумбу" з іншої сторони та тримав у одній руці якийсь пристрій (неможливо було розпізнати), як виявилось в подальшому це був пристрій вимірювання «Трукам», а в іншій намагався мене зупинити.

Дотримуючись правил дорожнього руху позивач зупинився на вимогу працівника міліції.

Крім того, інспектор ДПС в момент вимірювання швидкості знаходився на паралельній смузі рухався від службового автомобіля, тримаючи в руках пристрій вимірювання «Трукам», що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується. Це могло призвести до недостовірних показів самого приладу.

Під час зупинки Позивача на вимогу надати докази мого порушення, позивачеві було сказано, що порушення було зафіксовано на приладі „Трукам" швидкість 84 км/год., фактичний час, коли здійснювалось вимірювання швидкості, надано не було, а також ніяких інших фактів порушення позивачем не надано. Після того, як позивач не погодився з тим, що ця швидкість належить його авто, попросив надати сертифікат відповідності на даний пристрій та показати фото, відео зйомку перевищення швидкості, однак інспектор ДПС ОСОБА_2 зазначив, що зараз буде складений протокол та буде представлено факт порушення з документами на даний прилад, сам же пішов до патрульної машини.

Протягом тривалого часу (близько 10-15 хвилин) інспектор повернувся для складання протоколу без підтверджувальних документів, які Позивач попросив надати, а патрульна машина відразу після того як інспектор Пашинник вийшов з неї поїхала, залишивши інспектора на самоті.

Як наслідок, інспектор ДПС ОСОБА_2 заповнив протокол про адміністративне правопорушення АА1 № 552288 від 14.09.2011р., заповнивши графи, інспектор висунув вимогу розписатись в протоколі, без будь-яких з'ясувань справи та навіть не виявив бажання вислухати доводи позивача стосовно «нібито» перевищення швидкості, тоді позивач вирішив звернувся до інспектора ДПС в порядку статті 268 Кодексу про адміністративне правопорушення з клопотанням про перенесення розгляду даної справи, а також повідомити позивача про дату та час розгляду даної справи згідно з чинним законодавством України.

Суд звертає увагу на те, що пунктом 2.8 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затверджений Наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77 та зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 24.04.2009 року за № 374/16390 9 (далі по тексту Інструкція № 77), також робиться посилання на те, що працівники Державтоінспекції повинні дотримуватись вимог інструкції так і КУпАП, а саме:

«Справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім випадків фіксації правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (стаття 258 КУпАП). Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП)»

Підтвердженням вищевказаного клопотання позивача є зазначене власноручно відображення в протоколі про адміністративне правопорушення "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення Клопотання від 14,09.2011 року підпис ОСОБА_1".

Абзац другий даного пункту передбачає, що якщо при складанні протоколу порушника не було повідомлено про місце і час розгляду справи, йому за місцем проживання (роботи) надсилається рекомендованим листом повідомлення про запрошення до підрозділу Державтоінспекції МВС.

Пунктом 4.1. Інструкції 77 зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху працівник Державтоінспекції МВС відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення, копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Слід зазначити, що Відповідач пояснив права Позивача, які передбачені ст..63 Конституції України, ст..268 КУпАп і як наслідок порушив конституційні права Позивача, а саме:

- ст..57 Конституції України "Кожному гарантується право знати свої права і обов'язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома у порядку, встановленому законом ";

- ст.55 Конституції України "Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань ";

- ст.64 Конституції України "Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України".

Таким чином, на думку суду інспектор ДПС ОСОБА_2 не тільки порушив Інструкцію № 77, а навіть знехтував вимогами Кодексу про адміністративне правопорушення, не повідомив про розгляд адміністративної справи.

Однак, пунктом 2.13. Інструкції № 77 чітко визначено, що Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, пунктом 2.1. Інструкції 77 визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (стаття 276 КУпАП).

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 279 встановлює, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. У разі участі в розгляді справи прокурора заслуховується.його висновок.

За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дане визначення підтримує Постанова Пленуму верховного суду України від 11.06.2004 року № 11 "Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу про адміністративні правопорушення"

Однак в супереч законних підстав для притягнення до адміністративної відповідальності Позивача, інспектор ДПС ОСОБА_2 вирішив своїми діями обмежити його Конституційні права на захист.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення у даному випадку використовувався вимірювач швидкості „ Трукам ". відповідно до метрологічних досліджень від 20.07.2009 року Наявність режимів роботи даного приладу крім автоматичного є також і ручний.

До протоколу та до Постанови не додано жодних фото або відео матеріалів, на яких зафіксовано показання приладу яким вимірювалась швидкість руху», чим порушено вимоги Інструкції «З організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху» п.2.13 «До протоколу, складеного з використанням показань технічних приладів, долучаються фото, відео або І інші матеріали на яких зафіксовані показання цих приладів.»

Відповідно до протоколу позивачем були надані пояснення про незгоду, що саме керований мною автомобіль перевищив швидкість, оскільки позивач, як встановлено з його слів рухався зі швидкістю не більше 70 км/год. Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КупАП, доказами є також пояснення особи, що притягається до відповідальності, у протоколі інспектором ДПС фактично не наведено будь-якої оцінки доказів, які надавав позивач, чим було грубо порушено Постанову Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» п. 24 «Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КупАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується , висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлення останнім доводів». Фактично окрім усної заяви інспектора, мені не було надано жодних доказів належності вимірюваної швидкості саме моєму автомобілю.

При складені протоколу інспектором ДПС ОСОБА_2 свідомо проігноровані пояснення свідка, який їхав з позивачем в його автомобілі та міг надати свідчення, що я не скоював правопорушення, на підставі якого входить у протиріччя з вимогами 272 КУпАП «Як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі» Інспектор заявив, що він не свідок, а зацікавлена особа, але це вирішує не він, а є виключно прерогативою суду згідно з ст. 252 КУпАП. Чим здійснив правопорушення визначене ст. 186 КУпАП «Самоуправство», допущенні | порушення ст., ст. 245, 280 КУпАП.

Слід зазначити, що на неодноразове прохання Позивача надати для ознайомлення службове посвідчення, інспектор при законному проханні не виконав приписів чинного законодавства, чим порушив частину 2 статті 5 Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію"а саме: " При звертанні до громадянина працівник міліції зобов'язаний назвати своє прізвище, звання та пред'явити на його вимогу службове посвідчення ".

Оскільки, на думку суду всі дії позивача відповідають законодавству України та адміністративного правопорушення позивач не скоював, суд вважає, що законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності при відсутності порушення ПДР з його сторони, відсутні.

Також суд зазначає, що 29.01.2010 року другою судовою палатою Вищого адміністративного суду України спільно з управлінням узагальнення судової практики та судової статистики здійснено вивчення та надано узагальнення практики розгляду адміністративними судами справ за позовами фізичних осіб із приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2.3 вищенаведеної довідки визначено, що «Розглядаючи справи цієї категорії суди, повинні досліджувати такі обставини: чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи правильні висновки органу (посадової особи), який прийняв постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшувальні обставини, майновий стан винного»

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому стає невідомо, чим керувався Відповідач при складанні адміністративного протоколу.

Згідно приписів п.2 ч. І ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також ^ дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача (ч.2 ст.19 КАС України).

Відповідно до ч.З Постанови від 06.03.2008р. №2 Пленуму Вищого адміністративного суду, "до правових актів індивідуальної дії належать також: рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду), та рішення державних виконавчих або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

З огляду на викладене суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України , за правилами якої такі , адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача".

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. . 1, 2, 6, 17, 18, 19, 20, 21, 104, 105, 106, 158-160, 162 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України,ІДПС взводу 1 батальйону полку ДПС ДАІ в якості відповідача сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 20.09.2011 року серії АА № 415791, - задовольнити.

Визнати незаконною постанову в справі про адміністративне правопорушення Серії АА № 415791 від 20.09.2011 року, згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення Серії АА № 415791 від 20.09.2011 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 ( двісті п»ятдесят п»ять ) грн..

3акрити провадження по справі про адміністративне правопорушення № 2 а 12473/11 в зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: