Справа № 264/6795/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року справа №264/6795/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Компанієць І.Д.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області (суддя - Литвиненко Н.В.) від 01 листопада 2017 року у справі № 264/6795/16-а (повний текст рішення складено 01 листопада 2017 року) за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії №19 від 26.09.2016 року та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах за списком №1 з 29.09.2016 року.

Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2017 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно було відмовлено у призначенні пільгової пенсії. Судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин положення п.4 ст.24 Закону України №1058, за приписами якої періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Позивач зазначив, що набув право як на стаж роботи так і на спеціальний стаж на зазначених роботах до набрання чинності нових змін, тому набрання чинності нового Закону не може звужувати право, оскільки пільговий та загальний стаж був отриманий до набрання чинності, а тому має право виходу на пенсію у 45 років

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач , ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до відповідача із заявою від 26 серпня 2016 року про призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах за списком №1.

Рішенням №19 від 26.09.2016 року відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком, оскільки згідно діючого законодавства позивач набуде право на призначення пенсії у 46 років 6 місяців відповідно до п.«а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (зі змінами та доповненнями внесеними ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року).

Згідно п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.

Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У відповідності до пункту «а» частини першої статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року, з урахуванням змін, внесених Законом № 213-VIIІ (далі за текстом - Закон №1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року.

Враховуючи, що позивач на дату звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії не досягла встановленого віку 46 років 6 місяців, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно було прийнято спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів зазначає, що діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Навпаки, в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закон № 213-VIIІ, яким були внесені зміни до Закону № 1788-ХІІ, не визнаний неконституційними, тому підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати призначення пенсії позивачу на умовах, закріплених нормою, що втратила чинність.

Посилання позивача на положення п.4 ст.24 Закону України №1058 колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки наведеною нормою врегульовано порядок визначення періодів, з яких складається страховий стаж. Спірним питанням по цій справі є визначення віку, при досягненні якого позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2017 року у справі № 264/6795/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2017 року у справі № 264/6795/16-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 24 січня 2018 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Компанієць І.Д.

Сухарьок М.Г.