Справа № 806/1173/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" січня 2018 р. Справа № 806/1173/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" липня 2017 р. у справі за позовом Печанівського сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю до Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Олени Анатоліївни, 3-і особи - ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" , Відділ Держгеокадастру у Романівському районі Житомирської області , Відділ економічного розвитку, інфраструктури та торгівлі Романівської районної державної адміністрації Житомирської області , Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2017р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора - Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Олени Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31617622 від 28.09.2016 щодо державної реєстрації іншого речового права (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб - емфітевзис) на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 3,3229 га на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), зареєстрованого в реєстрі за №1140 від 23.09.2016, укладеного між сторонами: власник ОСОБА_4, емфітевт - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів", номер запису про інше речове право 16633107 від 23.09.2016. Стягнуто з Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Олени Анатоліївни на користь Печанівського сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1600,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" звернулось до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. В апеляційній скарзі третя особа зазначає, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту, матиме місце при укладенні договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_4 переходять права та обов'язки за договором оренди землі від 08.11.2012р., яким не передбачено розірвання договору в разі смерті орендодавця, але з таким висновком неможливо погодитись, оскільки обов'язки у цьому випадку у ОСОБА_4 могли б виникнути, виключно, якби Печанівське сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю виконали свій обов'язок, встановлений ст.33 Законом України "Про оренду землі" для отримання переважного права на укладення договору оренди землі, а сама ОСОБА_4 не знала та не могла знати про договір оренди землі, укладений спадкодавцем ОСОБА_5 з Печанівським сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 25.06.2012р. між ОСОБА_5 (орендодавець) та Печанівським сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю (орендар) укладено договір оренди землі строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 3,3229 га. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Романівському районі Житомирської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №03382 від 08.11.2011р. (а.с.11-12).

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_5 є ОСОБА_4.

23.09.2016р. між ОСОБА_4 (власник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" (емфітевт) укладено Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису). Договір посвідчено Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Оленою Анатоліївною 23.09.2016р. та зареєстровано в реєстрі за №1140 (а.с. 51-53).

28.09.2016р. Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Оленою Анатоліївною прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31617622 від 28.09.2016р. щодо державної реєстрації іншого речового права (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб - емфітевзис) на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 3,3229 га на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), зареєстрованого в реєстрі за №1140 від 23.09.2016, укладеного між сторонами: власником - ОСОБА_4 та емфітевтом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів", номер запису про інше речове право 16633107 від 23.09.2016р. (а.с. 32).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень здійснив подвійну реєстрацію договору оренди земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одні і ті ж земельні ділянки було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004, №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі, на час укладення позивачем договору оренди земельних ділянок, регулювалися, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998р. №161-XIV, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. №43 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.06.1999р. за № 354/3647.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.18 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 №161-XIV (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (стаття 20 Закону України "Про оренду землі").

В силу приписів пункту 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за № 354/3647, державна реєстрація договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

В матеріалах справи міститься копія Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та направо постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі Житомирська область, Романівський район, де під номером НОМЕР_1 дійсно зареєстровано договір оренди землі від 08.11.2012р., укладений між Печанівським СТОВ та ОСОБА_5 (а.с. 88-89).

Враховуючи те, що чинним законодавством України, зокрема Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", визначено, що смерть фізичної особи - орендодавця за загальним правилом не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі, тому договір оренди землі від 08.11.2012 набрав чинності з моменту його державної реєстрації, тому строк його дії ще не закінчився, в судовому чи іншому порядку не скасований, іншим чином не припинений.

Натомість, як вказувалось вище, право користування земельною ділянкою за кадастровим номером НОМЕР_1 зареєстровано за ТОВ "Ресіліент Привітів" відповідно до оскаржуваного рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Разом з тим, за змістом ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004, № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV, в редакції, чинній на день прийняття оскаржуваних рішень) державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

В розумінні вимог п.3 ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відповідач під час проведення державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки, що виникло в установленому законодавством порядку 08.11.2012, тобто до 01.01.2013р., як реєстратор зобов'язаний запитати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної бази, за допомогою якої можна встановити реєстрацію прав, які виникли та зареєстровані до 01.01.2013р., разом з тим, державний реєстратор як суб'єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року лише у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Державним реєстратором даної вимоги виконано не було.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" липня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "22" січня 2018 р.