Справа № 824/543/17-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/543/17-а

Головуючий у 1-й інстанції:Григораш В.О. Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

19 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила, визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Тернопільській області при винесенні на підставі акта перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21 жовтня 2016 року податкових повідомлень-рішень від 05 грудня 2016 року № та № ; скасувати податкові повідомлення-рішення від 05 грудня 2016 року № та № ; скасувати податкову вимогу № 363/17 від 06 лютого 2017 року.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 21 жовтня 2016 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи, управління податків і зборів з фізичних осіб Тернопільської ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_2 за період з 28 вересня 2016 року по 31 грудня 2015 року.

Під час перевірки податковим органом встановлено, що 03 травня 2006 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та позивачем укладено кредитний договір № 011/0001/32669.

З метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ економіки України та створення сприятливих умов для погашення кредитної заборгованості, 04 лютого 2015 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та позивачем укладено договір про часткове прощення боргу за кредитним договором № 011/0001/32669 від 03 травня 2006 року. Відповідно до реквізитів сторін вказаного договору, адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 (а.с. 36-40).

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відобразив суму анульованого основного боргу позивача в сумі 406036,23 грн. в "Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за 1 квартал 2015 року з ознакою доходу "126" - додаткове благо. На виконання абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 04 лютого 2015 року повідомив позивача про прийняте рішення щодо анулювання частини заборгованості за кредитним договором № 011/0001/32669 від 03 травня 2006 року.

Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік в Тернопільську ОДПІ позивач не подала, у зв'язку з чим податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та податкові зобов'язання з військового збору за 2015 рік визначались контролюючим органом самостійно.

Таким чином, за результатам проведеної перевірки складено акт перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21 жовтня 2016 року (а.с. 28-33), яким зафіксовано наступні порушення:

- абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту "в" пункту 176.1 статті 176, статті 179 ПК України в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 80598,25 грн.;

- пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, внаслідок чого проведеною перевіркою донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2015 рік в сумі 6090,54 грн.

Акт перевірки надсилався позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу АДРЕСА_2.

Проте, конверт повернувся на адресу відправника з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 34).

На підставі акта перевірки № 4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21 жовтня 2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05 грудня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 100747,79 грн, в тому числі: за податковими зобов'язаннями - 80598,23 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 20149,56 грн. (а.с. 23).

Також, на підставі акта перевірки № 4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21 жовтня 2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05 грудня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем по сплаті військового збору на загальну суму 7613,18 грн., в тому числі: за податковими зобов'язаннями - 6090,54 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 1522,64 грн. (а.с. 24).

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу АДРЕСА_2.

Проте, конверт повернувся на адресу відправника з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 25-26).

06 лютого 2017 року Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області винесено податкову вимогу за №363-17 форми "Ф", відповідно до якої, станом на 05 лютого 2017 року сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становила 129553,88 грн., в тому числі: основний платіж - 86688,77 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 21672,20 грн., пеня - 21192,91 грн. (а.с. 8). Адресою місцепроживання позивача у вищевказаній податковій вимозі податковим органом було зазначено АДРЕСА_3.

Вважаючи протиправними дії Головного управління ДФС у Тернопільській області при винесенні на підставі акта перевірки податкових повідомлень-рішень № та № від 05 грудня 2016 року позивач звернувся до суду із вимогою про скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги № 363/17 від 06 лютого 2017 року.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що позивачем доведено протиправність дій та рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.47. пункту 14.1. статті 14 ПК України (в редакції станом на дату укладення договору від 04 лютого 2015 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №011/0001/32669 від 03 травня 2006 року) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу);

Відповідно до пункту "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції станом на дату укладення договору від 04 лютого 2015 року про часткове прощення боргу за кредитним договором № 011/0001/32669 від 03 травня 2006 року) дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до пункту 2 договору від 04 лютого 2015 року про часткове прощення боргу за кредитним договором № 011/0001/32669 від 03 травня 2006 року сторони домовились, що з дати укладення цього Договору Банк здійснює часткове анулювання (прощення) боргу Позичальника в розмірі, що складає еквівалент 406036,22 грн.

Згідно з пунктом 7 Договору з підписанням цього Договору Позичальник вважається повідомленим про те, що згідно з пунктом "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2 статті 164 ПК України Позичальник зобов'язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає прощену Кредитором суму боргу за Договором у розмірі та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Згідно з пунктом 46.1. статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до підпункту 49.1., 49.2., 49.3. статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Отже, позивач, як платник податків зобов'язаний був самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає прощену Кредитором суму боргу за Договором від 04 лютого 2015 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №011/0001/32669 від 03 травня 2006 року та відобразити її у своїй річній податковій декларації в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку позивач, як платник податків.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з підпунктом 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до підпункту 78.1.2. пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, в тому числі, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно з підпунктами 58.1., 58.2., 58.3 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Згідно з підпунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до пункту 45.1. статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Обов'язок громадянина України щодо реєстрації місця проживання передбачений статтею 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Таким чином, податковою адресою платника податку фізичної особи є зареєстроване місце проживання такої особи.

Як встановлено з матеріалів справи, в період за який проводилась перевірка, позивач був зареєстрований та фактично проживав за адресою АДРЕСА_1

Також з 29 березня 2006 року позивач, як фізична особа-підприємець був взятий на облік платників податків у ДПІ у м. Чернівці, правонаступником якої є Головне управління ДФС у Чернівецькій області.

Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори № 13 житлово-будівельного кооперативу від 04 жовтня 2017 року та відомостей з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 02 серпня 1995 року Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області, позивач з 27 червня 2003 року по даний час зареєстрована 1-м відділом ЧМВ управління МВС України в Чернівецькій області за адресою місця проживання АДРЕСА_1

Крім того, відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3, позивач з 24 березня 2006 року зареєстрована виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, як фізична особа-підприємець та з 29 березня 2006 року взята на облік платників податків в ДПІ у місті Чернівці, за адресою: 58000, АДРЕСА_4.

Таким чином, саме на Чернівецьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Чернівецькій області, яка є правонаступником ДПІ у місті Чернівці, покладений обов'язок перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Натомість, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області проведено перевірку позивача за незареєстрованою податковою адресою (місцем проживання), результатом чого стало винесення податкових повідомлень-рішень від 05 грудня 2016 року №№ , та податкової вимоги № 363/17 від 06 лютого 2017 року неуповноваженим на те контролюючим органом.

Крім того, акт перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідач не надсилав за зареєстрованою адресою місця проживання позивача, а тому суд вважає їх неврученими, а визначені у них грошові зобов'язання неузгодженими і такими, що не набули статусу податкового боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при проведенні перевірки за результатами якої складено акт перевірки № 4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21 жовтня 2016 року, винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу, відповідач вийшов за межі своїх повноважень та діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.