Справа № 2а/229/6/13
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 Київ К/9901/147/18 2а/229/6/13
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 2а/229/6/2013

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в

м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 30 січня 2013 року у складі головуючого судді Панової Т.Л., та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у складі колегії суддів: головуючого - Гаврищук Т.Г., Білак С.В., Карпушової О.В.,

в с т а н о в и в :

Позивач у позовній заяві просив суд:

- визнати неправомірною відмову відповідача у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати судді місцевого суду, що працює на відповідній посаді з 01 січня 2012 року;

- зобов'язати здійснити перерахунок та виплату неоподаткованого щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці з 01 січня 2012 року, з 01 квітня 2012 року, з 01 липня 2012 року відповідно до довідок ТУ ДСА України в Донецькій області про суддівську винагороду судді місцевого суду, що працює на відповідній посаді з 01 січня 2012 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням фактично отриманих сум;

- зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Костянтинівці та в Костянтинівському районі Донецької області з 01 січня 2012 року і до зміни законодавства нарахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно вимог статей 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Костянтинівського міського суду Донецької області від 30 січня 2013 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Костянтинівці та в Костянтинівському районі Донецької області у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Костянтинівці та в Костянтинівському районі Донецької області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2012 року згідно з вимогами статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про розмір заробітної плати, працюючого на відповідній посаді судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці з урахуванням пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Костянтинівці та в Костянтинівському районі Донецької області задоволено частково.

Постанову Костянтинівського міського суду Донецької області від 30 січня 2013 року змінено.

Абзац третій резолютивної частини постанови Костянтинівського міського суду Донецької області від 30 січня 2013 року доповнено словами «але не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

В інший частині постанову Костянтинівського міського суду Донецької області від 30 січня 2013 року залишено без зміни.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області заявило вимогу про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема, заявник зазначає, що положень, які передбачали б проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, діюче законодавство не містить.

Позивач заперечень чи пояснень по справі до суду касаційної інстанції не подав.

Суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін, оскільки відсутні підстави для їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням грошового утримання працюючого судді відповідно до статті 129, частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд апеляційної інстанції, погодившись з рішенням суду першої інстанції, доповнив резолютивну частину постанови суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частинна шоста статті 47).

Суди у цій справі встановили, що позивач має правовий статус судді у відставці та з 01 січня 2011 року було призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про статус суддів».

Рішеннями відповідача від 05 березня 2012 року № 2/164, від 03 липня 2012 року № 2/1533 та від 09 жовтня 2012 року № 1341 було відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання згідно з вимогами статей 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі довідки від 06 лютого 2012 року № 08-23/325, оскільки проведення перерахунку судді у відставці місцевого суду не передбачено Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

За правилами частини четвертої 4 зазначеної статті Закону України «Про статус суддів» судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Наведене правило було закріплене і у статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

01 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою. У зв'язку з чим позивачка просила здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності з 01 жовтня 2011 року; далі - Закон № 3668-VI), чинною на час виникнення спірних відносин, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У частині п'ятій вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами ПФ України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України Рішенням від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З огляду на викладене, та враховуючи те, що на час ухвалення рішень судами першої та апеляційної інстанцій, статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була чинною у редакції Закону № 3668-VI, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді», суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

З огляду на зазначене, суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції у незміненій частині та апеляційний суд ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в

м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 30 січня 2013 року у незміненій частині та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у справі № 2а/229/6/2013 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий Л.Л. Мороз

Судді А.Ю. Бучик

М.М. Гімон