Справа № 820/19554/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2018 Київ К/9901/1105/18 820/19554/14
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року (суддя Чудних С.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року (судді: Ральченко І.М., Бершов Г.Є., Катунов В.В.) у справі №820/19554/14 за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Голова Харківської районної державної адміністрації Шпарага Юрій Іванович, про визнання неправомірним рішення та стягнення сум преміальних виплат,

в с т а н о в и в :

04 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, де третя особа: Голова Харківської районної державної адміністрації Шпарага Юрій Іванович, в якому просила (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати неправомірним, протиправним, незаконним та скасувати п. 1 Розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації від 01.09.2014 №218-к щодо оголошення їй догани; стягнути з відповідача на її користь суму преміальних виплат за період з квітня 2014 року по січень 2015 року у розмірі 5732 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року, позов задоволено частково: скасовано пункт 1 Розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Шпараги Ю.І. від 01.09.2014 №218-к щодо оголошення догани ОСОБА_1 В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови з задоволенні позовних вимог та з рішенням апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати такі рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що скасовуючи розпорядження відповідача в частині накладення дисциплінарного стягнення, суди формально, посилаючись на дискреційність повноважень голови Харківської РДА щодо нарахування преміальних виплат, протиправно не встановили підстави щодо її ненарування та невиплати за спірний період.

Заперечення на касаційну скаргу від відповідача не надходили.

Так, в ході розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що розпорядженням Харківської районної державної адміністрації від 24.10.2005 №239-к ОСОБА_1 з 24.10.2005 призначено на посаду керівника апарату райдержадміністрації з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, з присвоєнням їх 11 рангу державного службовця, як таку, що пройшла стажування на вказаній посаді та пройшла конкурс.

Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації від 01.09.2014 №218-к відповідно до статей 147, 148, 149 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), статтей 6,41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» керівнику апарату Харківської районної державної адміністрації ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни: неналежне виконання своїх обов'язків щодо організації роботи апарату, неналежного забезпечення в межах своїх повноважень взаємодії Харківської районної державної адміністрації з Харківською обласною державною адміністрацією.

Крім того, у період з квітня 2014 року по січень 2015 року позивачу не нараховувались преміальні виплати.

Пов'язуючи невиплату премії з наявність розпорядження про оголошення догани, яке вважає протиправним, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування вищеозначеного розпорядження, а також стягнення сум преміальних виплат.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що рішення щодо преміювання працівників райдержадміністрації є не обов'язком, а правом голови райдержадміністрації, яке він може реалізовувати шляхом прийняття відповідних рішень, а сама по собі відсутність дисциплінарного стягнення не є підставою для обов'язкового преміювання працівника.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, огляду на наступне.

Статтею 143 КЗпП України передбачено, що до працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заохочення, що містяться в затверджених трудовими колективами правилах внутрішнього трудового розпорядку.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

При цьому, право здійснювати преміювання працівників відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» надано саме керівникам місцевих державних адміністрацій, виходячи з їх особистого вкладу в загальні результати роботи та у межах затвердженого фонду оплату праці.

Підстави та порядок матеріального заохочення працівників Харківської райдержадміністрації визначені Положенням про матеріальне заохочення, затвердженого Головою Харківської РДА 04 квітня 2006 року (далі - Положення).

Відповідно до п. 3.2.1 Положення розмір премії кожному працівникові райдержадміністрації визначає голова за поданням заступників голови (згідно з розподілом обов'язків) залежно від особистого вкладу працівника в загальні результати роботи, в межах фонду преміювання та економії фонду заробітної плати.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що рішення щодо преміювання працівників райдержадміністрації є дискреційним правом голови райдержадміністрації, яке він може реалізовувати шляхом прийняття відповідних розпоряджень.

Враховуючи, що за період з квітня 2014 року по січень 2015 року головою Харківської РДА розпоряджень про преміальні виплати ОСОБА_1 не приймалось, правові підстави до стягнення на її користь спірних сум ненарахованих преміальних виплат немає.

Посилання скаржника на пункт 3.2.4 Положення, яким передбачені випадки, в яких премія може не нараховуватись працівнику повністю або частково, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, оскільки наведений пункт містить застереження про те, що такий перелік не є вичерпним.

Отже, суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі №820/19554/14 залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1, - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець