Справа № 803/61/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

803/61/18

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

22 січня 2018 року

Луцьк

Справа № 803/61/18

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Денисюк Р.С., вивчивши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР ЦЕНТР» до Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування пункту 1 рішення від 20.12.2017 № 797-1 «Про затвердження актів комісії з визначення збитків власнику землі»

ВСТАНОВИВ:

Позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, в зв’язку з чим у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа – переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, ТзОВ «СПЕКТР ЦЕНТР» є власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: вул. Привокзальна, 12, м. Луцьк.

Рішенням Луцької міської ради 03.07.2017 № 26/65 ТзОВ «СПЕКТР ЦЕНТР» було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Привокзальна, 12, площею 3,2877 га та рішенням Луцької міської ради від 26.07.2017 № 29/78 позивачу затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Привокзальна, 12, площею 3,2877 га для будівництва та обслуговування виробничих приміщень та надано зазначену земельну ділянку на умовах оренди терміном на 10 років.

25.09.2017 між територіальною громадою міста Луцька, від імені якої діє Луцька міська рада (орендодавець) та ТзОВ «СПЕКТР ЦЕНТР» (орендар) було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, терміном на 10 років.

Як визначено частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею; суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно із статтею 80 цього ж Кодексу суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З наведеного слідує, що відповідач від імені територіальної громади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб’єктом земельних відносин, а тому є вільний у виборі суб’єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснює владних управлінських функцій. У спірних правовідносинах відсутня підпорядкованість одного учасника земельних відносин іншому, як це має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій. Отже, в даному випадку, у спірних правовідносинах відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб’єктом владних повноважень у цих відносинах не був, а виступав лише рівноправним учасником земельних відносин і власником землі.

Тому, позов про визнання протиправним та скасування пункту 1 рішення від 20.12.2017 № 797-1 «Про затвердження актів комісії з визначення збитків власнику землі», предметом якого є перевірка правильності та правомірності нарахування землекористувачу збитків, завданих використанням земельної ділянки комунальної власності, не може бути розглянутий за правилами КАС України.

Крім того, статтею 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.12.2014 (справа № 21-544а14), від 06.10.2015 (справа № 21-1306а15).

Відповідно до статті 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1-3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.93 № 284 «Про затвердження порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок; розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відшкодуванню, зокрема, підлягають: збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сiльських, селищних, мiських, районних у мiстах (у разi їх створення) рад є їх виконавчi комiтети, вiддiли, управлiння та iншi створюванi радами виконавчi органи.

Згідно з статтею 33 вказаного Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів; здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Відповідно до Регламенту роботи Виконавчого комітету та виконавчих органів Луцької міської ради від 23.02.2017 № 110-1, на засіданні Виконавчого комітету Луцької міської ради приймаються рішення.

Враховуючи наведене, суддя зазначає, що акти комісій з визначення збитків власнику землі та землекористувачам затверджуються саме рішенням Виконавчого комітету, який представляє в даному випадку територіальну громаду міста Луцька, яка є власником земельної ділянки, а тому воно не є рішеннями суб’єкта владних повноважень, прийнятими на виконання владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв’язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов’язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) підприємці.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Приймаючи оскаржуване рішення, в даному випадку Виконавчий комітет Луцької міської ради не виступав суб’єктом владних повноважень в розумінні статті 4 КАС України, та відповідного рішення з приводу цього не приймав.

Оскаржуване позивачем рішення від 20.12.2017 № 797-1 «Про затвердження актів комісії з визначення збитків власнику землі» винесене відповідачем саме як власником землі, учасником земельних відносин, та заявлені вимоги стосуються правомірності визначення збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки комунальної власності землекористувачем, відтак, даний спір не є публічно-правовим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР ЦЕНТР» до Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення в частині слід відмовити, роз’яснивши при цьому, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства – Господарським судом Волинської області.

Разом з тим, позивачу слід роз’яснити, що згідно із частиною п’ятою статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

При цьому, позивачу слід також роз’яснити право на звернення до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись пунктом 1 частини першої, частиною п’ятою статті 170, статтями 248, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР ЦЕНТР» до Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення в частині відмовити.

Роз’яснити позивачу, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, та що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п’ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк