Справа № 284/1007/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Діброва О.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" січня 2018 р. Справа № 284/1007/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на постанову Народицького районного суду Житомирської області від "16" листопада 2017 р. у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій незаконними та скасування постанови державного виконавця , -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 р. Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира звернулось до Народицького районного суду Житомирської області з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у якому просило зупинити примусове виконання постанови Народицького районного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року, що здійснюється на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №55016565 від 27 жовтня 2017 року, визнати незаконними дії державного виконавця та скасувати його постанову від 27 жовтня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №55016565 та стягнення виконавчого збору в сумі 12800 грн.

Позов обґрунтовано тим, що Управління виконало судове рішення в частині перерахунку доплати, а неможливість виконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати нарахованих сум.

Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 16.11.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що неможливість виконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатись невиконанням судового рішення, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати нарахованих сум.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Голубович Н.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55016565 з виконання виконавчого листа №284/883/16-а, виданого 26 червня 2017 року Народицьким районним судом Житомирської області за постановою від 09 лютого 2017 року у справі №284/883/16-а, про зобов'язання Управління виплатити виплатити ОСОБА_4 нараховану відповідно до постанови Народицького районного суду Житомирської області №284/735/14-а від 25 липня 2014 року доплату до заробітної плати за статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року.

Вказаною постановою також з Управління стягнуто виконавчий збір в сумі 12800 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що отримавши заяву від стягувача, державний виконавець був зобов'язаний відкрити виконавче провадження та передбачити у постанові про відкриття виконавчого провадження стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, в силу вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як визначено статтею 27 Закону що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Суд вірно вказав, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, передбачених статтею 27 Закону і за наявності яких виконавчий збір не стягується.

Також, колегія суддів зазначає, що виконання виконавчого листа не відбувається в порядку, визначеному Законом України № 4901-VI від 05.06.2012 року "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому пункт 3 частини 5 статті 27 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року не може бути застосований.

Відповідної правової позиції додержується Вищий адміністративний суд України в своїх рішеннях від 30.01.2013 року, від 19.02.2015 року та від 15.07.2015 року, по аналогічним справам № К/9991/24481/12, № К/800/51991/14 та № К/9991/38103/12.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів приходить висновку, що Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області діяло на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира залишити без задоволення, постанову Народицького районного суду Житомирської області від "16" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повне судове рішення складено "24" січня 2018 р.