Справа № 576/1042/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Колодяжний А.О.
Суддя-доповідач: Зеленський В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 576/1042/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Зеленського В.В.

суддів: П'янової Я.В. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

представника позивача та представника Глухівського міського голови

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області та Глухівського міського голови на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2017, вул. Спаська, 32, м. Глухів, Сумська область, 41400, повний текст складено 15.11.17 по справі № 576/1042/17

за позовом ОСОБА_2

до Глухівського міського голови , Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області

про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2017 року ОСОБА_2 (далі-позивач) звернулась до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до Глухівського міського голови, Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження №72-К від 13.05.2017 року «Про звільнення ОСОБА_2.» та поновити на посаді начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області ОСОБА_2;

- стягнути з Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради.

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Глухівського міського голови № 72-к від 13.05.2017 р. «Про звільнення ОСОБА_2.» та поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради.

Стягнуто з управління соціального захисту населення Глухівської міської ради на користь ОСОБА_2 30888,94 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з управління соціального захисту населення Глухівської міської ради на користь ОСОБА_2 640 грн. судового збору.

Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.

Відповідач, Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову адміністративного суд першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Глухівським міським головою також було подано апеляційну скаргу, в якій він просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову від 10.11.2017 року, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області є незаконним, і таким, що ухвалено без повного з'ясування обставин справи, та без додержання (з порушенням) норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач 03.05.2001 р. прийнята на посаду начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради та їй присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад.

Розпорядженням Глухівського міського голови № 72-к від 13.05.2017 р. «Про звільнення ОСОБА_2.» позивача було звільнено з посади начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради з 13.05.2017 р. за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Як зазначається у цьому розпорядженні, приводом для звільнення став протокол засідання робочої групи з перевірки діяльності управління від 11.05.2017 р..

У протоколі засідання робочої групи з перевірки діяльності управління від 11.05.2017 р. зазначається, що позивач всупереч своїм службовим повноваженням видала 03.03.2017 р. наказ про внесення змін до штатного розпису управління соціального захисту населення Глухівської міської ради, що фактично було реорганізацією управління, що є виключною компетенцією міської ради. Цей наказ запроваджений у дію 03.05.2017 р. Комісія рекомендувала застосувати до позивача заходи дисциплінарного стягнення.

Позивачка, не погодившись з такими діями, а також з вищевказаним розпорядженням, звернулась до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача не знайдено факту одноразового грубого порушення трудових обов'язків, що повинно характеризуватись виною працівника та наявністю причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. А тому Розпорядження №72-К від 13.05.2017 року «Про звільнення ОСОБА_2.» є протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Звільнення ж працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, підставою для звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області слугував протокол засідання робочої групи з перевірки діяльності управління від 11.05.2017 р., відповідно до якого позивач всупереч своїм службовим повноваженням видала 03.03.2017 р. наказ про внесення змін до штатного розпису управління соціального захисту населення Глухівської міської ради, що фактично було реорганізацією управління, і є виключною компетенцією міської ради, тим самим одноразово грубо порушила трудові обов'язки на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України.

У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 27 Постанови від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи питання, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд враховує характер проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, яку ним завдано (або могло бути завдано).

Під дію пункту 1 ст. 41 КЗпП підпадають, як правило, такі порушення, в яких ознакою грубості вважаються і характер дій або бездіяльності працівника, і суттєвість наслідків порушення (наприклад, проступок, який заподіяв або міг заподіяти значної матеріальної або моральної шкоди, зокрема невиконання вимог трудового законодавства), й особливості причин, що зумовили порушення та його наслідок, і форма вини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 21.05.2014 р. по справі № 6-33цс14, суд вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Отже, колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає, що саме по собі видання позивачем наказу № 6-ОД від 03.03.2017 р. «Про внесення змін до штатного розпису», хоч і можливо було прийнято з порушенням щодо формальностей, пов'язаних із тим хто повинен був оформити таке рішення, проте такий наказ не був та не міг бути введений у дію без погодження штатного розпису із Глухівським міським головою. Цей наказ фактично не призвів за не міг призвести до будь-яких юридичних наслідків, оскільки внутрішня реорганізація проводиться і фактично була проведена виключно після затвердження змін до штатного розпису міським головою.

Даний факт не заперечується представниками відповідачів, а нова структура управління була введена у дії не 03.03.2017 р., а 03.05.2017 р.

У справі мається штатний розпис на 2017 рік з визначення оптимізації підрозділів та посад управління, який погоджений начальником фінансового управління міськради та затверджений 03.05.2017 р. Глухівським міським головою. При цьому, як затверджено міським головою, цей штатний розпис вводиться у дію саме з 03.05.2017 р..

Таким чином враховуючи, що штатний розпис та структура управління з урахуванням методичних рекомендацій, затверджених наказом Мінсоцполітики № 1296 від 04.11.2016 р., були затверджені міським головою, погоджені начальником фінансового управління у рамках попереднього кошторису, то саме з моменту цього затвердження й настали юридичні наслідки у вигляді зміни структури управління.

Отже, колегія суддів не знайшла у діях позивача факту одноразового грубого порушення трудових обов'язків, що повинно характеризуватись виною працівника та наявністю причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. У зв'язку з цим позивач підлягає поновленню на посаді начальника управління.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Згідно довідки управління від 22.05.2017 р. середньомісячний заробіток позивача складає 4864,35 грн. Отже середньоденний заробіток становить 243,22 грн. Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача складає 127. Відповідно середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 30888,94 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2017 по справі №576/1042/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянтів - Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області та Глухівського міського голови.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 310, 315, 321 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області та Глухівського міського голови залишити без задоволення.

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2017 по справі № 576/1042/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)В.В. Зеленський
Судді(підпис) (підпис) Я.В. П'янова О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 22.01.2017.