Справа № 804/6376/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 р. Справа № 804/6376/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі судового засідання Конєвої С.О. Карімовій Ю.Р.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Третя особа: Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 17442,00грн., -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2017р. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа: Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області та просить стягнути з відповідача суму податкового боргу в розмірі 17442,00грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків у Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та є платником єдиного податку III групи, станом на 23.08.2017р. має податковий борг, який виник за самостійно нарахованими грошовими зобов'язаннями за податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця № від 26.04.2017р. за 1 квартал 2017 року, терміном сплати 20.05.2017р. у сумі 16067,00 грн., за податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця № від 25.07.2017р. за 2016 рік, терміном сплати 25.07.2017р. у сумі 1375,00 грн. Податковим органом була сформована та надіслана на адресу відповідача податкова вимога №3758-17/87 від 23.05.2017р., проте вказаний вище податковий борг відповідачем не був сплачений у встановлені строки, а тому позивач просить стягнути суму податкового боргу в судовому порядку згідно до вимог ст.ст. 20, 36, 54, 87 Податкового кодексу України.

Представник позивача подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні (а.с. 24).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважної причини, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи (а.с.23).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 18.10.2017р. у відповідності до вимог ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с. 19).

Згідно до ч. 2, 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин третьої особи не є перешкодою для розгляду справи, а у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про лату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, подане позивачем клопотання про розгляд справи без його представника у письмовому провадженні, належне повідомлення відповідача та третьої особи про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у порядку письмового провадження, за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч. 2, 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Із наданих документів судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1, перебуває на обліку в Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та є платником єдиного податку III групи, що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ від 22.08.2017р. (а.с. 9-11).

Згідно наданої довідки-розрахунку, відповідач станом на 23.08.2017р. має податковий борг зі сплати єдиного податку - фізичної особи- підприємця у загальній сумі 17442,00 грн. (а.с. 6).

Вказаний податковий борг виник внаслідок поданих відповідачем та самостійно визначених податкових зобов'язань за наступними податковими деклараціями, а саме:

- за податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця № від 26.04.2017р. за 1 квартал 2017 року терміном сплати 20.05.2017р. у сумі 16067,00 грн. (а.с. 12);

- за податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця № від 25.07.2017р. за 2016 рік терміном сплати 25.07.2017р. у сумі 1375,00 грн. (а.с.13).

Вказаний вище податковий борг відповідачем не був погашений у встановленому податковим законодавством порядку та у встановлені строки.

У зв'язку з чим податковим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога форми «Ф» №3758-17/87 від 23.05.2017р. на суму 16067,00 грн., яка була надіслана відповідачеві, що підтверджується копією податкової вимоги та копією фіскального чеку від 02.06.2017р. (а.с.8).

Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Отже, підлягає стягненню вся сума податкового боргу у розмірі 17442,00 грн., яка підтверджена наданими позивачем податковими деклараціями та довідкою- розрахунком (а.с. 6-7,12-13).

Підпунктами 1, 2, 3 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування обліку та звітності, поділяються на першу, другу та третю групу платників єдиного податку відповідно.

Згідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників податків єдиного податку 3-ї групи є календарний квартал.

Згідно з п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до вимог ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто, з наведених вище норм чинного законодавства можна дійти висновку, що грошове зобов'язання відповідача у сумі 17442,00 грн., самостійно нараховане та несплачене у встановлені строки, вважається податковим боргом.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу, а за змістом ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів сплати податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями по податкових деклараціях зі сплати єдиного податку фізичної особи - підприємця в сумі 17442,00 грн. у встановлені законодавством строки суду не надав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність своїх позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 17442,00 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Третя особа: Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 17442,00 грн. - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (50082, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України - податковий борг з єдиного податку у сумі 17442,00 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сорок дві гривні 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва