Справа № 802/1752/17-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1752/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

16 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача Гапченка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати здійснити перерахунок і виплату грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний характер та входить до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовця.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року - без змін з урахуванням таких обставин.

Так, згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Наказом першого заступника Генерального штабу Збройних Сил України від 28 квітня 2017 року № 77 позивач був звільнений зі служби у зв`язку зі закінченням строку контракту.

31 липня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів грошового забезпечення у зв`язку із звільненням у запас.

При звільненні зі служби позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Однак, при визначенні розміру такої допомоги до складу місячного грошового забезпечення не була включена щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" від 22 вересня 2010 року № 889.

У серпні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо видів грошового забезпечення, які були враховані для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Листом від 19 вересня 2017 року № 350/117/5/100-ПС військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України повідомила позивача про види грошового забезпечення, які були враховані для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Не погодившись з відсутністю в розрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 "Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі - постанова КМУ №889), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що додаткова щомісячна грошова винагорода не входить до структури грошового забезпечення, оскільки носить непостійний характер.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог з урахуванням наступного.

Між сторонами у справі виник спір про необхідність включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу місячного грошового забезпечення, з якого в подальшому визначається розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Поняття та складові грошового забезпечення військовослужбовців визначені у ст. 9 цього Закону. Згідно з цією статтею до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Щомісячна додаткова грошова винагорода встановлена постановою КМУ №889. Питання виплати такої винагороди регулюються Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 (далі - Інструкція), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489.

Згідно з п. 2 постанови КМУ №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Відповідно до п. 5 Інструкції винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Згідно з п. 8 Інструкції винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Таким чином, п. 8 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, постановою Кабінету міністрів України №1294 від 7 листопада 2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" упорядковано умови грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з вказаною вище постановою одержання додаткової грошової винагороди не віднесено до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не порушено право позивача на отримання у належному розмірі одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням вимог встановлених постанови КМУ №889.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15 є необґрунтованим, адже у вказаному судовому рішенні міститься правовий висновок щодо можливості включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії. У даному випадку не йдеться про подібні правовідносини.

Розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, визначається відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Натомість складові грошового забезпечення для цілей обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні визначаються ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відтак, висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15 не може бути застосований до правовідносин, що виникли між сторонами даної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 15 листопада 2017 року та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду підписана судом 23 січня 2018 року .

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.