Справа № 638/17292/17
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2а/638/159/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого - судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку призначеної пенсії; зобовязати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести позивачеві перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України « Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України « про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року « про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року « Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року № 268» та довідки № 100/29642 від 19.06.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року; стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 гривен; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобовязання ГУПФУ в Харківській області подати у встановлений судом строк з моменту набрання рішення законної сили про виконання рішення суду.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та виключив позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працював в органах внутрішніх справ України та на день звільнення набув право на пенсію через хворобу, у звязку з чим перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, та отримує пенсію, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 90% грошового забезпечення командира БДПС ГУ МВС України в Харківській області. У звязку з тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 р. № 900-VIII (далі Закон № 900-VIII) було доповнено статтю 63-ю Закону № 2262-XII пунктом 3-м такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських», а також Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 р. № 988, якою встановлено грошове забезпечення поліцейських, що за своїм складом є ідентичним грошовому забезпеченню колишніх працівників міліції, проте за розміром значно більшим, тому таке збільшення є підставою для перерахунку позивачу пенсії, як колишньому працівнику органів внутрішніх справ. У звязку з вищевказаним, позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області про видачу довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії.

03.10.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії. проте відповідач відмовився проводити перерахунок пенсії. 19 жовтня 2017 року позивач отримав лист- відповідь про відмову йому в перерахунку пенсії.

ОСОБА_1 вважає вказане рішення неправомірним та таким, що порушує його соціальні права, звужує зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій щодо пенсійного забезпечення, позбавляє існуючих та гарантованих Конституцією України прав і свобод, у звязку з чим звернувся до суду з позовом.

Позов належить розглядати в порядку адміністративного судочинства у спрощеному провадженні.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не відмовляв позивачу в проведенні перерахунку пенсії.

До суду також надійшли від позивача письмові пояснення на заперечення відповідача проти адміністративного позову, в яких позивач спростовує доводи відповідача та підтримує раніше заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що козир Ю.А. з грудня 2006 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII з відповідними змінами.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії, так як вважав, що перерахунку пенсії було порушено правильне нарахування пенсії та її виплата, не враховані дані, вказані за новою довідкою № 100/29642 від 19.06.2017 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Стаття 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) передбачала, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.

29.12.2015 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015р. № 900-VIII (далі Закон № 900-VIII), яким було доповнено статтю 63-ю Закону №2262-XII пунктом 3-м такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських». Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які

мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Також, п.п. 23, 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. №3-1, передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. При цьому пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов'язані у п'ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Також, відповідно до абзацу 2 пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію» згідно з Законом № 900-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Як зазначено в ст. 102 Закону № 580-VIII, пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється також в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 р. № 988, якою встановлено грошове забезпечення поліцейських (схеми окладів за спеціальними званнями поліцейських), що за своїм складом є ідентичним грошовому забезпеченню колишніх працівників міліції, проте за розміром значно більшим, а тому таке збільшення є підставою для перерахунку позивачу пенсії, як колишньому працівнику органів внутрішніх справ та зобовязують органи, на які покладено проведення перерахунку, здійснити його.

Постановою № 947 від 18.11.2015 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», які також є підставами для перерахунку пенсії особам, які мають право на це право.

Таким чином, підставою для перерахунку пенсії може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган Пенсійного Фонду України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки Закон №900 набрав чинності з 29 грудня 2015 року, то, що перерахунок пенсії позивачу має здійснюватися з урахуванням грошового забезпечення, установленого для поліцейських згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», відповідно на підставі довідки №100/33061- від 19.06.2017 р., з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто, з 01 січня 2016 року.

Так, в п. 26 рішення Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України" зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Так само, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 N 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 N 20-рп/2004, від 09.07.2007 N 6-рп/2007). Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Розділ 2 Закону України №2262-ХІІ визначає умови призначення пенсій за вислугою років, її розміри, надбавки та допомога до пенсії, їх підвищення, строки призначення і виплати.

Ч. 2 ст. 13 Закону України №2262-ХІІ (чинній на час призначення пенсії позивачу у 2011 році) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоровя - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Конституційний Суд України стверджував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Посилання відповідача на ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та ЗУ від 06.12.2016 року № 1774 обмеження в 2017 році) з огляду на висновки, які зробив Конституційний Суд України у рішенні по справі за № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року по суті таких обмежень, є хибним, оскільки найвищу юридичну силу має Конституція України, а обмеження які запроваджені нормами вказаного Закону на період 2017 року аналогічні тим, які визнані найвищим та єдиним органом Конституційної юрисдикції - неконституційними.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що проведення виплати не в повному обсязі. Порушене право підлягає захисту шляхом проведення виплати призначеної пенсії.

Згідно з постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови КМУ від 17 липня 1992 р. № 393» від 13 лютого 2008 р. № 45 довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком. У разі ліквідації таких органів, установ, організацій чи підприємств довідки видаються правонаступниками, а у разі їх відсутності або перейменування (відсутності) посад у порядку встановленому Мінсоцполітики.

Оскільки довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не має чітко визначеного переліку надбавок, що дає можливість констатувати відповідність форми довідки виданої ліквідаційною комісією нормам чинного законодавства, адже вона одержана від уповноваженого субєкта та у встановленому порядку.

Згідно з ст. 33 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.93 №3723-XII (зі змінами), заробітна плата держаних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» під час перебування на державній службі Позивачеві виплачувалася матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення, на які було нараховано та сплачено страхові внески.

Низкою нормативно-правових актів, розяснень Міністерства соціальної політики, а також рішень судів вищої інстанції підтверджено висновок про те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення, яка виплачувалась держслужбовцю систематично на підставі нормативно-правових актів КМУ та була передбачена колективним договором та на яку було нараховано та сплачено страхові внески, належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх заперечення.

Міністерством соціальної політики України були надані розяснення (лист від 07 вересня 2012 року № 197/10/137-12) щодо включення державним службовцям до складу заробітку для обчислення пенсії допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Відповідно до позиції, викладеної в вищезазначених розясненнях, Міністерство соціальної політики України вважає, що матеріальна допомога, що має систематичний характер та на яку було нараховано та сплачено страхові внески, належить до інших додаткових та компенсаційних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами нормами («інших надбавок» - в розмірі ст. 33 ЗУ «Про державну службу»), а отже, повинна прийматись в рахунок при нарахуванні пенсії державним службовцям.

Статтями 33 та 35 ЗУ «Про державну службу» державним службовцям передбачено надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення, а відповідно до ст. 7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» суми такої матеріальної допомоги є базою для нарахування та утримання єдиного внеску.

Також ЗУ від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що отримана позивачем щомісячна додаткова грошова винагорода підлягає обов'язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років та підлягає включенню до довідки про додаткові види грошового забезпечення.

За змістом наведених норм суд робить висновок, що отримувані застрахованою особою суми виплат (в тому числі матеріальна допомога та грошова винагорода), з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

При цьому суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання дій відповідача протиправними. Натомість лише частково задовольняє вимоги щодо зобовязання вчинити певні дії. Так як юридична конструкція вимоги позивача щодо зобовязання відповідача вчинити дії сформульована не коректо, та виключає одне твердження з іншого.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зауважує, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обовязком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю, оскільки судовим рішенням відповідача субєкта владних повноважень, буде зобовязано вчинити певні дії на користь позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної вади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності дій Управління, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на корить сторони, яка не є субєктом владних повноважень суд присуджує всі, здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 640, 00 грн. суд стягує на корить позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Керуючись ст. ст. 241-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 суми коштів недоплаченої пенсії.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 нараховану суму коштів, яку недоплачена та зазначену Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області відповідно до довідки № 100/29642 від 19 червня 2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Штих Т.В.