Справа № 823/1567/17
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси

26 грудня 2017 року справа № 823/1567/17

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Савости С.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

представника відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства «Черкаситорф» державного підприємства «Київторф» до державної екологічної інспекції у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Черкаситорф» державного підприємства «Київторф» звернулось до суду з адміністративним позовом до державної екологічної інспекції у Черкаській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати припис державної екологічної інспекції у Черкаській області №60 від 06.06.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позапланова перевірка ДП «Черкаситорф» ДП «Київторф» проведена контролюючим органом всупереч законодавчій забороні на її проведення, у період дії мораторію та за відсутності погодження Державної регуляторної служби, тобто протиправно, наслідком чого є відсутність у контролюючого органу права на прийняття рішення за підсумками такої перевірки.

Як зазначає позивач, підставою проведення перевірки стала заява громадянина ОСОБА_3 від 27.04.2017, в якій зазначено, що позивач здійснює діяльність, пов'язану з видобуванням торфу, а саме: без відповідних дозвільних документів, що є порушенням вимог природоохоронного законодавства. Однак, перевірка здійснювалась щодо всіх вимог природоохоронного законодавства, а не виключно з питання, необхідність якого стала підставою для здійснення вказаного позапланового заходу.

При цьому, незаконно проведена перевірка не має жодних правових наслідків, а тому рішення, прийняте за результатами такої перевірки також є незаконним.

Щодо відсутності дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря позивач зазначив, що не здійснює видобування торфу, оскільки стосовно нього порушено провадження у справі про банкрутство. Натомість, лише здійснює пересипання раніше видобутого торфу на території відкритого складу. Вказані дії не призводять до утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тому дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не потрібен.

В свою чергу, вимоги відповідача щодо виготовлення проектів господарської діяльності з розділом оцінки її впливу на навколишнє природне середовище, а також необхідності проведення екологічної експертизи, є безпідставними.

У поданому клопотанні від 20.11.2017 про долучення додаткових доказів представник позивача заначив, що на виконання вимог частини припису №60 від 06.06.2017 позивачем проведено еколого-експертну оцінку рівня викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а також укладено договір про надання послуг щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин.

Також, представник позивача подав клопотання від 12.12.2017 про долучення додаткових доказів, в яких зазначив про укладення позивачем договорів на утилізацію відходів та подання відповідної звітності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В письмовому запереченні на адміністративний позов та в судовому засіданні представник відповідача просила у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши, що юридично територіальний орган центрального органу виконавчої влади не визначається законом як окремий суб'єкт у сфері державного управління, а всі його владні повноваження є похідними від повноважень центрального органу виконавчої влади, тому вимоги щодо мораторію не поширюються на Державну екологічну інспекцію України та на її територіальні органи.

Також 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яким внесено зміни та призупинено дію другого речення абзацу п'ятого частини першої статті 6 Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а тому на даний час позаплановий захід здійснюється без погодження центрального органу виконавчої влади.

Представник відповідача звернла увагу, що громадянин ОСОБА_3 у заяві вказав, що позивач здійснює діяльність, пов'язану з видобуванням торфу без відповідних дозвільних документів, що є порушенням вимог природоохоронного законодавства та просив перевірити дочірнє підприємство «Черкаситорф» ДП «Київторф» на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами. У випадку наявності порушень притягнути порушників до відповідальності.

Отже, представник відповідача вважає, що викладені в заяві ОСОБА_3 обставини вказують, що відповідач не вийшов за межі предмету перевірки.

За твердженням представника відповідача перероблення корисних копалин, відноситься до видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку, а тому потребує отримання спеціального дозволу та проведення екологічної експертизи.

З урахуванням зазначеного представник відповідача вважає, що державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області у повній мірі дотримані вимоги щодо оформлення документів для проведення перевірки та результатів перевірки, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, до відповідача надійшла заява громадянина ОСОБА_3 від 27.04.2017, в якій останній зазначає, що ДП «Черкаситорф» ДП «Київторф» (), що знаходиться за адресою: вул. Леніна 2, смт. Ірдинь, Черкаського району, здійснює діяльність, пов'язану з видобуванням торфу, а саме: без відповідних дозвільних документів, що є порушенням вимог природоохоронного законодавства. Враховуючи зазначене, просив перевірити підприємство на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами. У випадку наявності порушень притягнути порушників до відповідальності.

На підставі заяви ОСОБА_3 наказом відповідача №290 від 01.06.2017 у період з 01.06.2017 по 02.06.2017 призначено проведення позапланової перевірки дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища. На підставі наказу видано направлення №271 та 2017 у період з 01.06.2017 по 02.06.2017 проведено перевірку позивача.

За результатами перевірки вкладено акт, яким зафіксовано, що під час обстеження території підприємства ТБЦ (торфобрикетний цех) заводу виробничу діяльність не здійснює.

Проте, на ділянці відкритого складу ДП «Черкаситорф» ДП «Київторф» проводиться пересипка сировини (торфу) за допомогою крану КТП-1 з ділянок видобутку сировини (торфу) «Ірдинь -1», «Ірдинь -2», що надійшла вагонами на територію підприємства для наступної переробки. ДП «Черкаситорф» ДП «Київторф» проводить пересилку сировини (торфу) з порушенням вимог природоохоронного законодавства, а саме:

- відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного неорганізованого джерела викидів (відкритого складу), що є порушенням статей 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;

- відсутні (не представлені) проекти господарської діяльності з матеріалами оцінки її впливу на навколишнє природне середовище, що є порушенням статей 26, 29, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;

- відсутні (не представлені) позитивні висновки державної екологічної експертизи, що є порушенням статей 13, 14, 39 Закону України «Про екологічну експертизу».

Також актом встановлено, що позивачем не ведеться первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються за встановленою формою №1-ВТ, відсутній річний звіт № 1 (відходи) та договори на передачу відходів.

На підставі акту перевірки посадовою особою відповідача прийнято припис №60 від 06.06.2017, яким зобовязано позивача усунути виявлені порушення.

Вирішуючи питання про правомірність зазначеного припису, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Під час проведення позапланового заходу зясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні на проведення заходу державного нагляду (контролю).

З огляду на зазначені вимоги закону, викладені у заяві ОСОБА_3 обставини вказують на необхідність проведення перевірки дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами. Саме ці обставини стали предметом проведеної посадовими особами відповідача перевірки, а тому доводи позивача про вихід за межі поставлених у заяві ОСОБА_3 питань, є безпідставними.

Щодо необхідності одержання погодження Державної регуляторної служби для проведення перевірки суд зазначає, що статтею 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» 3 листопада 2016 року №1728-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до 31 грудня 2017 року встановлено мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) позапланових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю), зокрема, центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Окрім цього відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на час дії мораторію на здійснення заходів державного нагляду (контролю) суб'єктів господарювання призупинено дію другого речення абзацу п'ятого частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Тобто, названим законом призупинено дію положень, які передбачають, що позаплановий захід за зверненням фізичної особи здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Отже, вимоги мораторію не поширюються на позапланові перевірки, які проводяться центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

В свою чергу перевірки, які проводяться названим органом не потребують згоди центрального органу виконавчої влади на їх проведення.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 № 3166-VI територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 7 названого Положення передбачено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що Держекоінспекція як центральний орган виконавчої влади здійснює свої повноваження через територіальні органи, а тому проведення перевірки посадовими особами державної екологічної інспекції у Черкаській області відповідає вимогам закону та не підпадає під дію мораторію на проведення позапланових заходів контролю.

Щодо виявлених в ході позапланового заходу порушень, суд вважає за необхідне зазначити згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16 жовтня 1992 року №2707-XII, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до пунктів 6, 7 Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року № 808 до видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку віднесено:

- видобування корисних копалин, за винятком корисних копалин місцевого значення, які видобуваються землевласниками і землекористувачами в межах наданих їм земельних ділянок для господарських і побутових потреб;

- перероблення корисних копалин.

Згідно з Переліком корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827 торф є корисною копалиною загальнодержавного значення.

З наведеного слідує, що перероблення торфу, як корисної копалини загальнодержавного значення, віднесено до діяльності, що становить підвищену екологічну небезпеку, тому суд відхиляє доводи позивача, що пересипання вже видобутого торфу може здійснюватись без оформлення дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Щодо відсутності проектів господарської діяльності з матеріалами оцінки її впливу на навколишнє природне середовище та позитивних висновків державної екологічної експертизи, суд зазначає таке.

В силу положень ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 № 1264-XII підприємства, установи й організації, діяльність яких пов'язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.

Проекти господарської та іншої діяльності повинні мати матеріали оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей.

Забороняється введення в дію підприємств, споруд та інших об'єктів, на яких не забезпечено в повному обсязі додержання всіх екологічних вимог і виконання заходів, передбачених у проектах на будівництво та реконструкцію (розширення та технічне переоснащення).

З огляду на зазначені вимоги Закону, здійснюючи діяльність, повязану з викидом забруднюючих речовин в атмосферне повітря, позивач повинен мати матеріали оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей, які в ході проведення перевірки не надані.

Натомість їх розробка та надання до матеріалів судової справи після проведення перевірки не спростовує виявлене порушення та не свідчить про незаконність оскарженого припису.

За ч. 3 ст. 13 Закону України «Про екологічну експертизу» від 09.02.1995 № 45/95-ВР здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Зважаючи, що перероблення торфу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року № 808 віднесено до видів діяльності, які становлять підвищену екологічну небезпеку, тому в даному випадку необхідним є проведення державної екологічної експертизи.

Вказане свідчить про безпідставність посилань позивача про незаконність припису в цій частині.

У відповідності до п. «г» ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи» від 5 березня 1998 року №187/98-ВР суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.

Пунктом «є» ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи» визначено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації.

Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об'єкт утворення відходів.

Отже, субєкти господарювання зобовязані вести облік відходів, подавати відповідну звітність та укладати договори на вивезення відходів з підприємствами, які мають відповідні дозволи.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 7 липня 2008 року № 342 затверджено типову форму первинної облікової документації № 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» та Інструкцію щодо її заповнення.

Всупереч наведених вимог законодавства документи щодо обліку відходів в ході проведення перевірки не надані.

При цьому, надання в судове засідання декларації про відходи за 2016 рік та договору про вилучення та зберігання окремих видів відходів №10/10 Н/В від 13.02.2017 укладеного з ТОВ «Екологічний центр поводження з небезпечними відходами та промислової технології» суд оцінює критично, оскільки ці документи в ході проведення перевірки та складення акту не надані, зауваження щодо висновків перевірки під час підписання акту ліквідатором та заступником директора не зазначені.

За таких обставин, надання вказаних документів до суду може розцінюватись як виконання вимог припису №60 від 06.06.2017, однак не вказує на його незаконність.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що відповідач довів правомірність прийнятого ним припису, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є безпідставними, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 5 січня 2018 року.

Суддя В.В. Гаращенко