Справа № 805/2741/17-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 р. Справа№805/2741/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Галатіної О.О.

при секретарі Картавих Г.В.,

за участю

представника позивача не зявився;

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Словянську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МЕГАПРОМ до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 10.02.2017 року №165-17 на суму 2980891,97грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 10.02.2017 року, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 10.02.2017 року №165-17 на суму 2980891,97грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 10.02.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.03.2017р. позивачем отримано податкову вимогу №165-17 на суму 2980891,97 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 10.02.2017р. Позивач вважає, що фактичною підставою для формування відповідачем оскаржуваної податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу слугувало рішення від 26.06.2017р. № 6 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. Проте, вказане рішення було оскаржено ТОВ «Мегапром» спочатку в адміністративному, а потім в судовому порядку. ТОВ «Мегапром» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 26 червня 2017 року № 6 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. За вказаним позовом постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2017р. позовні вимоги ТОВ «Мегапром» задоволені, а рішення 26 червня 2017 року № 6 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу скасовано.

Позивач зазначає, що у ТОВ «Мегапром» відсутній податковий борг, що виключає наявність для відповідача законних підстав для формування податкової вимоги від 10.02.2017р. №165-17 на суму 2980891,97 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 10.02.2017р.

Посилаючись на вказані обставини просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області № 164-17 від 10.02.2017р. та рішення про опис майна ТОВ «Мегапром» у податкову заставу віл 10.02.2017р.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини не явки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, вказаних у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Мегапром зареєстроване в якості юридичної особи за кодом , місцезнаходження: 85400, АДРЕСА_1, що вбачається з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розміщених в безкоштовному доступі на сайті Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Судом встановлено, що 10.02.2017р. ГУ ДФС у Донецькій області прийняло податкову вимогу № 165-17 згідно якої, станом на 09.02.2017р. податковий борг ТОВ «Мегапром» з ПДВ складає 2980891,97 грн.

10.02.2017р. заступником начальника ГУ ДФС у Донецькій області ОСОБА_2 прийнято рішення про опис у податкову заставу, що перебуває у власності ТОВ «Мегапром».

23.03.2017р. не погоджуючись з вищевказаною вимогою та рішенням про опис майна, ТОВ «Мегапром» подало скаргу № 44-юр. Рішення ДФС України № 10320/6/99-99-17-01-15 від 17.05.2017р. про результати розгляду скарги, скарга ТОВ «Мегапром» була залишена без задоволення, а оскаржувана податкова вимога та рішення про опис майна у податку застава без змін.

Не погодившись зі вказаними рішеннями ГУ ДФС України в Донецькій області, Позивач звернувся з позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 січня 2017року позивачем до контролюючого органу подані уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з ПДВ за березень-серпень 2016 року. Відповідно до зазначених уточнюючих розрахунків платником податків самостійно збільшено суми відємного значення у рахунок погашення податкового боргу з ПДВ за червень 2016 року в сумі 2833334 грн., за липень 2016 року - 18109032 грн. та серпень 2016 року - 3957455 грн., а також зменшено податковий кредит за рахунок податкових накладних за березень 2016 року в сумі 8331558 грн., квітень 2016 року - 6000000 грн., травень 2016 року - 8157833 грн.

27 січня 2017 року позивачем подані нові уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з ПДВ за березень-серпень 2016 року. Відповідно до зазначених уточнюючих розрахунків платником податків самостійно зменшено суми відємного значення у рахунок погашення податкового боргу з ПДВ за червень 2016 року в сумі 2833334 грн., за липень 2016 року - 18109032 грн. та серпень 2016 року - 3957455 грн., а також збільшено податковий кредит за рахунок податкових накладних за березень 2016 року в сумі 8331558 грн., квітень 2016 року - 6000000 грн., травень 2016 року - 8157833 грн. Таким чином, позивач повернув показники податкової звітності у первісний стан, який існував до подання уточнюючих розрахунків 26 січня 2017 року.

Крім того, судом встановлено, що 20 лютого 2017 року позивачем до контролюючого органу було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, за звітний період, що уточнюється - березень 2016 року (№ від 20 лютого 2017 року) та задекларовано податкові зобовязання у сумі 21773406 грн., податковий кредит у сумі 13331714 грн., позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 8441692 грн., тобто суму, яка підлягає сплаті до державного бюджету, збільшено на 8331558 грн. Зазначений уточнюючий розрахунок було прийнято 20 лютого 2017 року, про що свідчить квитанція № 2. На виконання пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України до подання уточнюючого розрахунку, позивачем 26 січня 2017 року платіжним дорученням № 4802 сплачено 3% штрафу на загальну суму 674682 грн., у тому числі за березень 2016 року - 249947 грн. 20 лютого 2017 року позивачем до податкового органу було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, за звітний період, що уточнюється - квітень 2016 року (№ від 20 лютого 2017 року) та задекларовано податкові зобовязання у сумі 20984557 грн., податковий кредит у сумі 14879611 грн., позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 6104946 грн., тобто суму, яка підлягає сплаті до державного бюджету, збільшено на 6000000 грн. Зазначений уточнюючий розрахунок було прийнято 20 лютого 2017 року, про що свідчить квитанція № 2. На виконання пункту 50.1 статті 50 ПКУ, до подання уточнюючого розрахунку, позивачем 26 січня 2017 року платіжним дорученням № 4802 сплачено 3% штрафу на загальну суму 674682 грн., у тому числі за березень 2016 року - 180000 грн. 20 лютого 2017 року позивачем до податкового органу було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, за звітний період, що уточнюється - травень 2016 року (№ від 20 лютого 2017 року) та задекларовано податкові зобовязання у сумі 20026647 грн., податковий кредит у сумі 11768150 грн., позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 8258497 грн., тобто суму, яка підлягає сплаті до державного бюджету, збільшено на 8157833 грн. Зазначений уточнюючий розрахунок було прийнято 20 лютого 2017 року, про що свідчить квитанція № 2. На виконання пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, до подання уточнюючого розрахунку, позивачем 26 січня 2017 року платіжним дорученням № 4802 сплачено 3% штрафу на загальну суму 674682 грн., у тому числі за березень 2016 року - 249947 грн.

Пунктом 59.1 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1. ст.14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.14.1.39. п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктами 57.1, 57.3 ст.57 ПК України встановлено, що платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 3 Глави 6 Розділу ІІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року після рознесення до інтегрованої картки платника (ІКП) інформації про суму відшкодування ПДВ на рахунок платника або зменшення такої суми за уточненим розрахунком, поданим до раніше поданої звітності, в ІКП платника зменшується залишок бюджетного відшкодування за відповідний звітний (податковий) період, а у разі його недостатності відбувається зменшення позитивного сальдо розрахунків платника з бюджетом в календарній черговості його виникнення, при відсутності позитивного сальдо виникає податковий борг.

З аналізу вищевказаних положень нормативних актів можливо зробити висновок, що податковий борг з ПДВ може утворитись виключно у випадку наявності у платника ПДВ негативного сальдо розрахунків з бюджетом.

Судом встановлено, що прийняття оскаржуваної податкової вимоги від 10.02.2017р. № 165-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 10.02.2017р. прийняті на підставі рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 26 червня 2017 року № 6 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Позивач не погоджуючись із рішенням № 6 від 26 червня 2017 року оскаржив його до суду.

Від так, постановою Донецького окружного адміністративного суду 10 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Донецького адміністративного апеляційного суду 14.12.2017р. визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 26 червня 2017 року № 6 про стягнення коштів платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю МЕГАПРОМ з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно до п.п.89.1.1., 89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобовязання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобовязання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, обовязковою умовою для застосування податкової застави є наявність у платника податків податкового боргу. Враховуючи, що судом встановлено відсутність у позивача податкового боргу з ПДВ, наслідком чого визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення від 26 червня 2017 року № 6, суд доходить висновку щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування вимоги ГУ ДФС у Донецькій області № 165-17 від 10.02.2017р. та рішення про опис майна ТОВ «Мегапром» у податкову заставу від 10.02.2017р.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності та обґрунтованості спірної податкової вимоги № 165-17 від 10.02.2017р. та рішення від 10.02.2017 року про опис майна у податкову заставу ТОВ «Мегапром» у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 78, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю МЕГАПРОМ до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 10.02.2017 року №165-17 на суму 2980891,97грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 10.02.2017 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області № 164-17 від 10.02.2017р. та рішення про опис майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» у податкову заставу віл 10.02.2017р.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (, 87526, , Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії буд. 114) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» (, 87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ої Таганрозької дивізії, буд. 114) сплачений судовий збір у розмірі 46 313 (сорок шість тисяч триста тринадцять) грн. 38 коп.

Рішення виготовлено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 15 січня 2018 року. Повний текст рішення суду виготовлено 25 січня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Галатіна О.О.