Справа № 344/8599/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11668/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Яворського І.О., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року, ухвалену суддею Антоняк Т.М., м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 13 листопада 2017 року, у справі за позовом Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжака Івана Івановича про визнання протиправними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

06.07.2017 року позивач - Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернувся до суду з позовом до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжака Івана Івановича, в якому просить визнати протиправними дії відповідача; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54173017 від 22.06.2017 року.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/15835/16-а набрала законної сили та згідно якої судом видано виконавчий лист, який стягувачем скеровано для примусового виконання, відтак постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною та винесена відповідачем з дотриманням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною з порушенням норм матеріального права, Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №344/15835/2016, який виданий Івано-Франківським міським судом 12.05.2017 року у пункті 3 зобов'язано з департаменту соціальної політики стягнути виконачий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12 800 грн., що є незаконним.

Апелянт стверджує, що бжетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України, тому вимога про примусове виконання рішення суду та стягнення виконавчого збору є безпідставною, оскільки на 2016, 2017 роки Державним бюджетом України інших бюджетних призначень не було передбачено. Департаментом соціальної політики можливе відшкодування коштів у примусовому порядку при закладенні їх у державному бюджеті та перерахуванні коштів.

Апелянт вказує на те, що Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради є органом місцевого самоврядування, фінансується за рахунок коштів міського бюджету, а тому не може відповідати за бюджетними зобов'язаннями держави.

Учасники справи в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від учасників справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до позовної заяви Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернувся до суду з позовом до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжака Івана Івановича про визнання протиправними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №54173017 від 22.06.2017 року.

Разом з тим, приписами ч.3 ст.181 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Таким чином, структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі) не є самостійними органами державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами ст. 52 КАС України.

За правилами ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відтак, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.

Отже, позов Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжака І.І., який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає.

Пунктом 4 ч.1 ст.317 КАС України встановлено, що підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову суду першої інстанції у частині мотивів відмови задоволення позовних вимог Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради слід змінити, частково задовольнивши його апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року у справі №344/8599/17 у частині мотивів відмови у задоволенні позову Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради змінити.

У решті постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді І. О. Яворський
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 23.01.2018 року.