Справа № 524/5539/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Рибалка Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 р. Справа № 524/5539/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Бершова Г.Є.,

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2017, м. Кременчук Полтавської області, 39600, по справі № 524/5539/17

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Ющенка Руслана Анатолійовича, треті особи: Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції , Департамент патрульної поліції

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Ющенко Руслана Анатолійовича, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 24.07.2017 серії АР № 453492, винесену інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Ющенко Руслана Анатолійовича, в частині накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 425 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області адміністративний позов задоволено частково.

Постанову від 24.07.2017 серії АР № 453492 в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовано.

У задоволення решти вимог позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення інспектором процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 24.07.2018 інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Ющенком Р.А. винесена постанова серії АР № 453492 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 425 грн.

Згідно з цією постановою, 24.07.2017 о 14 год. 38 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Део Нексія" д.н.з. НОМЕР_1 в Кременчуці, не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 "в" Правил дорожнього руху України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, та при перевірці документів на вимогу не пред'явив водійського посвідчення, чим порушив п. 2.4 "а" Правил дорожнього руху України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважаючи вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся до суду із вимогами про визнання її протиправною та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови від 24.07.2017 серії АР № 453492 в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в порушення ст. 72 КАС України не доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Сам факт правопорушення (не пристебнутий паском безпеки) належними та допустимими доказами не підтверджено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт не пред'явлення позивачем на вимогу патрульного поліцейського посвідчення водія підтверджено наявними у справі доказами, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КупАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Із системного аналізу вказаних норм права вбачається, що відсутність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії під час керування транспортним засобом є безумною підставою для притягнення да адміністративної відповідальності незалежно від психологічного відношення винної особи до цього. Тому якщо особа за відсутності умислу з будь-яких причин залишила посвідчення водія вдома, це не звільняє її від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З переглянутого відеозапису реєстратора патрульного, який працював у період часу, коли було виявлено адміністративне правопорушення зафіксовано факт, що позивач на вимогу патрульного поліцейського не пред'явив посвідчення водія, оскільки забув його вдома. Зазначене також підтверджено поясненнями позивача, який зазначив, що забув посвідчення вдома.

Таким чином, оскільки факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії підтверджено достатніми та належними доказами у справі, наявні правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо посилання заявника апляційної скарги на те, що інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Ющенком Р.А. порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме не надано можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 № 1408/27853 (далі по тексту - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до розділу І Інструкції № 1395 визначено процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис, яким зафіксована, в тому числі, процедура притягнення до адміністративної відповідальності позивача, який додано відповідачем як доказ правопорушення.

З даного відеозапису вбачається, що інспектором дотримана процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, справу правомірно розглянуто на місці вчинення правопорушення, а тому колегія суддів вважає, що твердження ОСОБА_2 щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи та накладення на нього адміністративного стягнення не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо відмови в наданні права на отримання юридичної допомоги під час притягнення позивача до відповідальності, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини (зокрема справа "Максименко проти України") Суд обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що останньому було відмовлено в отриманні юридичної допомоги.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що адміністративне стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.1 статті 126 КУпАП, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах доказами, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2017 по справі № 524/5539/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов