Справа № 295/11216/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" січня 2018 р. Справа № 295/11216/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "30" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерство внутрішніх справ України, треті особи - Управління МВС України в Житомирській області , Департамент протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, яка була нарахована УМВС України в Житомирській області у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Зобов'язано Міністерство Внутрішніх Справ України надати суду звіт про виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від30.10.2017 р. по адміністративній справі № 295/11216/17.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що МВС України не має повноважень щодо прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу, оскільки він проходив службу та був звільнений з органів Національної поліції, яка є самостійним органом центральної виконавчої влади та просить закрити провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України з 16.08.1997 року по 27.12.2016 року.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області ОСОБА_3 було звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015.

Наказом Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України від 07.11.2015 ОСОБА_3 прийнято на службу до Національної поліції.

Наказом Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України від 27.12.2016 № 212 о/с його звільнено з 27.12.2016 року за п.2.ч.1. ст.77 (через хворобу) зі служби в органах Національної поліції.

Відповідно до свідоцтва про хворобу позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Крім цього військово-лікарською комісією встановлено, що захворювання позивача пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно висновку медико-соціальної експертизи 09.12.2016 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності з 07.10.2016 року та встановлено, що захворювання пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач у грудні 2016 року звернувся до голови ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою та пакетом необхідних документів для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, внаслідок захворювання пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповіддю Голови ліквідаційної комісії від 05.04.2017 року № 687/29/05-2017 позивачу було повернуто матеріали щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності без виконання.

Постановою Богунського районного суду від 06.07.2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області у підготовці та направленні висновку про призначення та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року № 850 та зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області підготувати та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року № 850.

Листом УМВС України в Житомирській області від 05.09.2017 року №1449/29/01-2017 позивачу повідомив, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги розглянуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернуті без права на виплату одноразової допомоги у зв'язку з тим, що втрата працездатності та подача заяви відбулася при службі в Нацполіції, а не в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України , обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок №850). Дана постанова набрала чинності 31.10.2015.

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (п.п.2 п.3 Порядку №850).

Відповідно до п.7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.7 Порядку №850).

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п.11 Порядку №850).

Відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №641 "Про утворення Національної поліції України" та "Положення про Національну поліцію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

З положень вказаних нормативно-правових актів не вбачається, що органи Національної поліції є правонаступниками органів внутрішніх справ.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Як зазначалось вище, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу з тих підстав, що призначення такої допомоги має здійснюватись за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

Згідно пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Проте згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Тож колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту права позивача є саме зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_3 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

Крім того, МВС України до апеляційного суду було подано клопотанням про повернення надлишково сплаченого судового збору в розмірі 704,00 грн., сплаченого за квитанцією від 21.11.2017 р. № 2122 за подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Зазначене клопотання мотивовано тим, що судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі становить 704,00 грн., однак МВС України помилково сплачено судовий збір у більшому розмірі, а саме 1408,00 грн., тому збір у розмірі 704,00 грн. був сплачений заявником на рахунок ЖААС помилково, понад розмір, встановлений законом та ухвалою суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Перевіривши доводи заявника та дослідивши матеріали справи і надані ним докази, колегія суддів вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 1 статті 9 вказаного Закону визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податку, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що надмірно сплачений судовий збір повертається на підставі ухвали суду, яким розглянуто справу.

Таким чином, оскільки МВС України внесено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в більшому розмірі, ніж встановлено законодавством, такий судовий збір був зарахований на рахунок Житомирського апеляційного адміністративного суду, реквізити, вказані у платіжному дорученні, відповідають реквізитам апеляційного суду, то колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення його клопотання та для повернення заявнику надміру сплаченої суми судового збору у розмірі 704,00 грн. згідно платіжного доручення від 21.11.2017 р. № 2122.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "30" жовтня 2017 р. без змін.

Повернути Міністерству внутрішніх справ України з Державного бюджету України сплачену ним суму судового збору у розмірі 704,00 (сімсот чотири) грн. за подання апеляційної скарги, згідно платіжного доручення від 21.11.2017 р. № 2122.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "24" січня 2018 р.