Справа № 820/6617/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 р. № 820/6617/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ломаги А.А.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1,61120 код НОМЕР_1) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під.,6-7 пов.,м. Харків,61022 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської сільради Харківського району Харківської області в СТ «Оргтехніка», ділянка № НОМЕР_3, яке викладено в листі від 04.12.2017 вих. № Т-31039/0/6- 25378/0/21-17 та скасувати його;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області вчинити дії щодо прийняття рішення (наказу) про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 0.0652 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої в СТ «Оргтехніка», ділянка № НОМЕР_3, за межами населених пунктів на території Яковлівської сільради Харківського району Харківської області;

- зобов'язати відповідача виконати рішення суду протягом 5-ти днів з моменту набуття ним законної сили;

- судові витрати покласти на відповідача, стягнувши з нього на мою користь, за рахунок бюджетних асигнувань, сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що затвердження проекту необхідно для приватизації, тобто для передачі у власність земельної ділянки площею 0,0652 га для ведення індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області в СТ "Орггехніка". Також позивач вказав, що визначені відповідачем підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою вказаної ділянки не відповідають нормам чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надав відзив на позов, в якому зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Також представник відповідача на адресу суду надав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з находженням представника відповідача в іншому судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд зазначає, що зайнятість та неможливість направлення уповноважених представників суб'єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, не може бути розцінена судом як об'єктивно поважна причина не явки в судове засідання по даній справі, не є тією обставиною, що унеможливлює прибуття в судове засідання.

А тому клопотання представника відповідача є недостатньо обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач неодноразово звертався з заявою до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області для затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, що підтверджується матеріалами справи, а саме заявами позивача від 28.11.2016, 08.02.2017, 14.02.2017, 06.03.2017, 12.05.2017, 04.07.2017, 23.11.2017.

Так, 23.11.2017 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва в СТ "Оргтехніка", земельна ділянка НОМЕР_3 площею 0,0652 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області та передачі зазначеної земельної ділянки у власність позивачу (а.с.17).

Листом ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 04.12.2017 №Т-31039/0/6-25378/0/21-17 (а.с.16) надано відповідь на вказане звернення ОСОБА_1, в якому повідомлено, що ГУ Держгеокадастром в Харківській області при перевірці проекту землеустрою земельної ділянки вимогам чинного законодавства встановлено наступні невідповідності:

- відповідно п.4.4.6 Про затвердження Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 GPS - мережа має відповідати таким основним вимогам: повинна бути здійсненна прив'язка мережі не менш як до трьох пунктів державної геодезичної мережі, на яких обов'язково виконуються GPS - спостереження;

- склад та зміст проекту не в повній мірі відповідає вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій";

- кадастровий план оформити у відповідності з вимогами ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр"зокрема, обґрунтувати наявність кадастрового номеру земельної ділянки на кадастровому плані, з урахуванням вимог п.110,111Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінетуміністрів України від 17.10.2012 №1051 та ст.16 Закону України "Про Державний земельний кадастр";

- перелік обмежень не відповідає додатку 6 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051 зі змінами;

- при перевірці місця розташування земельної ділянки на Публічній кадастровій карті встановлено, що земельна ділянка, ймовірно, перетинається з земельною ділянкоюз кадастровим № НОМЕР_4;

- розробником не враховано, що план земельної ділянки є невід'ємною частиною акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Для виправлення вказаних невідповідностей, згідно з вимогами ст. 28 Закону України "Про землеустрій", необхідно звернутися до розробника документації із земель.

Позивач не погодився з такими діями відповідача та звернувся до суду для захисту своїї прав та інтересів.

По суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій".

Частиною 1 ст. 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп. б ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування ( ч.2 ст.116 ЗК України) .

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу ( ч.8 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ( ч.9 ст.118 ЗК України).

Суд зазначає, що враховуючи зміст листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.12.2017 вих. № Т-31039/0/6-25378/0/21-17, позивачу фактично відмовлено у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки.

Стосовно підстави вказаної відмови, а саме: відповідно п.4.4.6 Про затвердження Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 GPS - мережа має відповідати таким основним вимогам: повинна бути здійсненна прив'язка мережі не менш як до трьох пунктів державної геодезичної мережі, на яких обов'язково виконуються GPS - спостереження, суд зазначає наступне.

Зазначена норма застосовується лише у випадках створення геодезичної мережі згущення. Суд звертає увагу, що сам розділ 4 зазначеної Інструкції має назву: «Геодезичні мережі згущення». В даному випадку створювалась кадастрова зйомка, а не геодезична мережа згущення, тому посилання на таку норму є недоречним та безпідставним кроком.

Щодо підстави вказаної відмови, а саме: склад та зміст проекту не в повній мірі відповідає вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій", суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 50 Закону України "Про землеустрій" визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, зазначеною нормою визначено перелік вимоги до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте, відповідачем при визначені наявності недоліків у складі та змісті вказаного проекту, не вказано безпосередньо, які саме недоліки допущені у складі та змісті проекту, відповідно до переліку вимог ст. 50 Закону України "Про землеустрій" .

Щодо підстав вказаної відмови, зокрема, необхідності оформити кадастровий план оформити відповідності з вимогами ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено перелік показників, що відображається в кадастровому плані земельної ділянки.

При цьому, беручи до уваги абз 2 п. 3 Порядку Ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, в якому визначено, що документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Отже, в даному випадку позивач, а також розробник проектної документації, позбавлені можливості внести будь - які зміни до виявлених невідповідностей щодо кадастрового плану земельної ділянки, оскільки кадастрові плани земельних ділянок створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, тобто кадастровий план земельної ділянки створюють безпосередньо структурні підрозділи відповідача.

Щодо підстав вказаної відмови, а саме: перелік обмежень не відповідає додатку 6 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051 зі змінами, суд вказує на таке.

Зазначений Порядок ведення Державного земельного кадастру після прийняття в 2012 році змінювався 14 разів, перша зміна відбулась 02.10.2013, а остання зміна відбулась 06.12.2017, на час подання позивачем проекту на затвердження діяла зміна, внесена постановою КМУ № 581 від 31.08.2016.

Суд зазначає, що згідно зі змістом Порядку ведення Державного земельного кадастру в редакції від 31.08.2016, розроблений проектантом Перелік обмежень повністю відповідав вимогам законодавства.

Стосовно підстав вказаної відмови, а саме: при перевірці місця розташування земельної ділянки на Публічній кадастровій карті, вона ймовірно, перетинається з земельною ділянкою з кадастровим № НОМЕР_4».

З приводу цього, суд зазначає, що вживання слова «ймовірно» вже ставить під сумнів те, що відповідач належним чином якось перевіряв місце розташування моєї земельної ділянки.

Проте, позивачем в судовому засіданні, для огляду суду, було надано витяг з ПКК, при цьому ніякого перетину на карті не вбачалось.

Також відповідач стверджує, що розробником не враховано те, що план земельної ділянки є невід'ємною частиною акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». При цьому не вказує, з яких джерел, з яких відомостей взято те, що розробник цього не врахував.

При таких абстрактних посиланнях, при вказівках на власний розсуд не може йти мова про законність створеної для відмови причини.

Крім того, у відмові в затвердженні проекту землеустрою, яка міститься в листі від 04.12.2017 зазначено, що у витягу, доданому до вказаної заяви позивача, відсутні підстави для визначення виду використання сформованої земельної ділянки, враховуючи вимоги ст. ст. 20,116,122 ЗК України.

Проте, суд зазначає, що в наведених нормах ЗК України відсутні вимоги до технічної документації зазначені відповідачем.

Відповідно до ч.13 ст. 123 ЗК України, в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, що викладена в листі в листі від 04.12.2017 вих. № Т-31039/0/6-25378/0/21-17.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської сільради Харківського району Харківської області в СТ «Оргтехніка», ділянка № НОМЕР_3, яке викладено в листі від 04.12.2017 вих. № Т-31039/0/6- 25378/0/21-17 є обґрунтованими, через що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Харківській області вчинити дії щодо прийняття рішення (наказу) про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 0.0652 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої в СТ «Оргтехніка», ділянка № НОМЕР_3, за межами населених пунктів на території Яковлівської сільради Харківського району Харківської області, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд зазначає, що питання затвердження проекту землеустрою земельної ділянки є дискреційними повноваженнями ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Харківській області вчинити дії щодо прийняття рішення (наказу) про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 0.0652 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої в СТ «Оргтехніка», ділянка № НОМЕР_3, за межами населених пунктів на території Яковлівської сільради Харківського району Харківської області, слід відмовити.

Проте, враховуючи той факт, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо вказаної земельної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України, суд дійшов висновку про те, що з метою відновлення прав позивача, належить вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва в СТ «Оргтехніка» від 23.11.2017 року з урахуванням висновків суду щодо необґрунтованості відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської сільради Харківського району Харківської області в СТ «Оргтехніка», ділянка № НОМЕР_3, яке викладено в листі від 04.12.2017 вих. № Т-31039/0/6- 25378/0/21-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва в СТ «Оргтехніка» від 23.11.2017 року з урахуванням висновків суду.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1,61120 код НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, під1, пов.6,7, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.01.2018 року.

Суддя О.М. Тітов