Справа № 149/3220/17
Суддя: Вергелес В. О.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/3220/17
Провадження №2-а/149/14/18
Номер рядка звіту 18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.01.2018 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницької області, інспектора СРПП № 3 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2, про поновлення пропущеного строку оскарження постанови на скасування постанови від 09.11.2017 року серії БР № 915736,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Вінницької області, , інспектора СРПП № 3 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 09.11.2017 року серії БР № 915736.

Позов мотивовано тим, що 09.11.2017 року інспектором СРПП № 3 Хмільницького ВП ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР № 915736 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 09.11.2017 року о 06:45 год. в м. Хмільник по вул. Меморіальній, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в режимі таксі, не мав при собі державного обовязкового контролю та не пройшов його, чим порушив п. 31.3 б ПДР України. Дана постанова, на думку позивача, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки не зважаючи на те, що позивачем не визнавався факт вчинення ним адміністративного правопорушення, поліцейським не було складено протокол про адміністративне правопорушення, чим порушено вимоги ст. 258 КУпАП. Крім того, відповідач розглянув справу на місці зупинки автомобіля, а не за місцем знаходження уповноваженого органу, чим позбавив позивача можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Також зазначив, що вказана постанова ним не підписана, при її винесені інспектором не були надані будь-які докази вчинення правопорушення, а тому просить скасувати вказану вище постанову. Крім того зазначає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП відповідачем йому не надсилалась, про її винесення він дізнався 06.12.2017 року коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 55326946, а тому строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення, передбачений статтею 289 КУпАП вважає пропущеним з поважної причини, в зв'язку з чим просить поновити строк на оскарження постанови.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП не визнав, просив постанову серії БР № 915736 від 09.11.2017 року скасувати.

Відповідачі в судове засідання не зявились, від інспектора Хмільницького ВП Даценка В.В., до суду надійшла заява, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

За наявності підстав, передбачених ч. 9 ст. 205 КАС України, справу було розглянуто в письмовому провадженні.

Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії БР № 915736, винесеної інспектором СРПП № 3 Хмільницького ВП ОСОБА_2, 09.11.2017 року о 06:45 год. в м. Хмільник по вул. Меморіальній, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, в режимі таксі, не мав при собі державного обовязкового контролю та не пройшов його, чим порушив п. 31.3 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 статтею 121 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, в її описовій та мотивувальній частині не відображено, на підставі яких здобутих в ході розгляду справи доказів, інспектор прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 в режимі таксі, не мав при собі державного обовязкового контролю та не пройшов його.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 під час оформлення та винесення інспектором СРПП № 4 Хмільницького ВП ОСОБА_3 постанови серії БР № 915736 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, оспорював вказане адміністративне правопорушення, оспорював сам факт вчинення правопорушення.

Відповідач у справі ОСОБА_2 не повідомив суд про існування будь-яких належних та допустимих доказів на час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 на підставі яких він прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не виконано вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України щодо обов'язку доказування правомірності прийнятого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення. Посилання на вказані докази відсутні і в оскаржуваній постанові.

За частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з вимогами КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частина 1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги інспектором СРПП № 3 Хмільницького ВП ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримані не були.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України чи відповідають вони критеріям визначеним в даній нормі, зокрема щодо обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Оскаржувана постанова не відповідає цим вимогам, оскільки не містить обґрунтування прийнятого рішення, не містить посилання на докази, що підтверджують викладені в ній обставини. Враховуючи викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так як позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, суд дійшов висновку про задоволення позову та про скасування постанови.

Крім того, на виконання ухвали Хмільницького міськрайонного суду від 14.12.2017 року Хмільницьким ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області не надано документів, які підтверджували надсилання на адресу позивача копії постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також, суд вважає, що підлягає поновленню строк звернення позивача до суду із даним позовом, оскільки, як вбачається з оскаржуваної постанови серії БР № 915736 від 09.11.2017 року, її копію ОСОБА_1 не отримував, про що свідчить відсутність його підпису у вказаній постанові, а про її винесення він дізнався 06.12.2017 року, отримавши листа Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області № 15.31-75/15679 від 06.12.2017 року та постанову про відкриття виконавчого провадженням, а відповідно існували обєктивні причини, які перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду за захистом порушених прав.

На підставі викладеного, керуючись статями 7, 9, 132, 213,222, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 КУпАП, статтями 2, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 915736 від 09.11.2017 року, винесену інспектором СРПП № 3 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вергелес В. О.