Справа № 826/16778/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 січня 2018 року 11:51 № 826/16778/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенко К.С., за участю секретаря судового засідання Семеняки А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А.
про представники сторін:визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, позивача: Танчик А.Ю., відповідача: Федоренко В.С.,
ВСТАНОВИВ:

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - позивач, Офіс ВПП ДФС) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. (далі - відповідач, Уповноважена особа) про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не прийняття кредиторських вимог (суми податкового боргу) у розмірі 3731802,97 грн. та не включення останніх до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») та про зобов'язання відповідача прийняти кредиторські вимоги позивача у розмірі 3731802,97 грн. та включити останні до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовила у включенні Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» суму податкового боргу, що виникла під час проведення процедури ліквідації банку.

Представник відповідача в своїх запереченнях посилається на те, що з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав, а відтак позовні вимоги є безпідставними.

В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як видно з матеріалів справи, відповідач, за результатами розгляду листа позивача від 26.01.2016 № 1783/10/28-10-23-26, листом від 26.02.2016 № 18/1-10124 повідомив позивачу про включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» вимоги позивача на суму у розмірі 3978334,19 грн.

В подальшому, у зв'язку зі збільшенням податкового боргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 3731802,97 грн. згідно з самостійно задекларованими податковими зобов'язаннями відповідно до поданих податкових декларацій, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: податок на додану вартість - 3347815,00 грн.; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по Голосіївському району м. Києва - 6019,20 грн.; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по Дарницькому району м. Києва - 5823,44 грн.; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по Святошинському району м. Києва - 148976,58 грн.; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по Шевченківському району м. Києва - 213981,26 грн.; земельний податок за земельні ділянки по Дарницькому району м. Києва - 9149,76 грн.; екологічний податок - 37,73 грн., Офіс ВПП ДФС листами від 21.05.2015 № 12600/10/28-10- 23-26, від 05.06.2015 № 13936/10/28-10-23-26, від 24.12.2015 № 27591/10/28-10-23-26, від № 3486/10/28-10-23-26, від 14.03.2016 № 5416/10/28-10-23-26 та від 20.05.2016 № 11369/10/28-10-23-26 звертався до відповідача з доповненнями до заяви про кредиторські вимоги на зазначені суми податкового боргу про їх акцептування.

За результатами розгляду таких доповнень, відповідач листами від 11.06.2015 № 20-15011, від 11.06.2015 № 20-15012, від 18.01.2016 № 18/1-1713, від 17.02.2016 № 3489/10/28-10-23-26, від 26.02.2016 № 18/1-10123, від 23.03.2016 № 18/1-14367 та від 08.08.2016 № 18/1-40313, копії яких наявні в матеріалах справи, повідомив позивачу, з посиланням, зокрема на ч. 5 ст. 45, ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про відсутність правових підстав для включення додаткових вимог до акцептованого реєстру кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч. 2 ст. 1 названого Закону).

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним у спірних правовідносинах, тому всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з ПАТ «ВіЕйБі Банк», лише в тій частині, що не суперечить положенням спеціального закону.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 45 вказаного Закону Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

За змістом ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. З дня призначення уповноваженої особи Фонду, зокрема: строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Таким чином, в силу вимог вказаної норми, з дня призначення Уповноваженої особи - 20.03.2015, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав, а у ПАТ «ВіЕйБі Банк» під час здійснення ліквідації не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив у прийнятті кредиторських вимог, з якими позивач звертався до відповідача листами від 11.06.2015 № 20-15011, від 11.06.2015 № 20-15012, оскільки такі обов'язкові платежі виникли вже після 20.03.2015.

Водночас, відповідно до п. 38 ст. 15 Закону України від 16.07.2015 № 629-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку», який набрав чинності 12.08.2015, абз. 2 ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після слова «банку» доповнено словами «із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)».

Отже, починаючи з 12.08.2015 частина 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладена у такій редакції: «Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на вказану редакцію даної норми та вважає, що його кредиторські вимоги є обґрунтованими та підлягають включенню до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

В той же час, аналізуючи вказані норми у їх взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що абз. 2 ч. 3 ст. 46 названого Закону є логічним продовження абз. 1, тобто законодавець конкретизував, що зобов'язання банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації та безпосередньо пов'язані з такою процедурою, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Натомість, кредиторські вимоги, заявлені відповідачу листами позивача від 24.12.2015 № 27591/10/28-10-23-26, від № 3486/10/28-10-23-26, від 14.03.2016 № 5416/10/28-10-23-26 та від 20.05.2016 № 11369/10/28-10-23-26 не тільки виникли до початку проведення ліквідації, а й жодним чином за висновком суду не пов'язані з такою процедурою.

Враховуючи викладене у сукупності, у суду відсутні належні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не прийняття кредиторських вимог (суми податкового боргу) у розмірі 3731802,97 грн. та не включення останніх до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк») та, відповідно, для зобов'язання відповідача прийняти кредиторські вимоги позивача у розмірі 3731802,97 грн. та включити останні до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2018.