Справа № 9901/369/18
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

12.01.2018 м. Київ П/9901/369/18 9901/369/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення від 20 грудня 2017 року №354дп-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани,-

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення від 20 грудня 2017 року №354дп-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани.

Позивачем до суду подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Генеральному прокурору України до завершення розгляду адміністративної справи судом видання наказу про накладення на позивача стягнення на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 20 грудня 2017 року №354дп-17 у виді догани; управлінню планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України вчиняти будь-які дії на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 20 грудня 2017 року №354дп-17 в частині не нарахування премії та інших виплат. В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що необхідність забезпечення позову пов'язана з тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди, в тому числі майнової, його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі. Позивач вказує на те, що на підставі оскаржуваного рішення Генеральним прокурором України може бути видано наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани. Наслідком видання зазначеного наказу позивач вважає можливість не нарахування управлінням планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України належних йому грошових коштів у вигляді премії та інших виплат. Позивач зазначає, що крім нанесення йому прямої майнової шкоди, для відновлення його прав, свобод та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль, пов'язаних з необхідністю звернення до суду з позовом про скасування відповідного наказу.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 4 даної статті передбачено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу наведених норм слідує, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається за його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з відповідними майновими наслідками.

Суд вважає за необхідне зазначити, що предметом даного адміністративного позову є правомірність прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів рішення від 20 грудня 2017 року №354дп-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та встановлення для них заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

Обраний позивачем захід забезпечення позову шляхом заборони Генеральному прокуророві України до завершення розгляду даної адміністративної справи видання наказу про накладення на позивача стягнення на підставі вищезазначеного рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів фактично нівелює вищезазначену правову норму.

Водночас, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову направлений на попередження настання у майбутньому певної події, як то видання Генеральним прокурором України наказу, яким буде реалізовано спірне рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, тобто позивач фактично просить застосувати заходи забезпечення позову на майбутнє, що насамперед не узгоджується з принципами адміністративного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, функція Генерального прокурора України щодо видання певних наказів є виключно дискреційною.

Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов'язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за Генеральним прокурором України, які останній застосовує за своїм внутрішнім переконанням, маючи при цьому свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Право на прийняття рішення про застосування на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів до прокурора Генеральної прокуратури України, прокурора регіональної чи місцевих прокуратур, зокрема, дисциплінарного стягнення відноситься до дискреційних повноважень Генерального прокурора України, з огляду на що забезпечення позову шляхом заборони зазначеній посадовій особі вчиняти такі дії є формою втручання в її дискреційні повноваження.

До того ж суд зазначає, що суд може забезпечити позов шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Видання ж Генеральним прокурором України наказу про накладення на позивача у майбутньому дисциплінарного стягнення та, як наслідок, не нарахування останньому премії та передбачених грошових надбавок, фактично не стосується предмету даного позову та не узгоджується з ним, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що забезпечення зазначеного адміністративного позову в такий спосіб виходить за межі підстав забезпечення позову, передбачених статтею 150 КАС України, що є неприпустимим, у зв'язку з чим у задоволені відповідної заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду через Верховний Суд як суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.А. Данилевич