Справа № 823/237/18
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 січня 2018 року Справа № 823/237/18

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали заяви про забезпечення позову у справі № 823/237/18

за позовом ОСОБА_1

до Червонослобідської сільської ради

про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, прийнято ухвалу.

22.01.2018 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Червонослобідської сільської ради, просить:

- визнати протиправною та немотивованою відмову Червонослобідської сільської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену у листі від 10.01.2018 № 52/02-09;

- зобов'язати Червонослобідську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 21.12.2017 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд відповідно до поданого клопотання;

- у порядку ч.1 ст.382 КАС України зобов'язати відповідача не пізніше одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду у даній справі подати до суду звіт про виконання судового рішення.

22.01.2018 позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить забезпечити позов:

- заборонити Червонослобідській сільській раді надавати дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд щодо вказаної у клопотанні позивача земельної ділянки;

- заборонити Червонослобідській сільській раді затверджувати проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд щодо вказаної у клопотанні позивача земельної ділянки;

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що дану заяву належить повернути заявнику без розгляду, виходячи з такого.

Відповідно до ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно п.2 ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.

КАС України (ч.1 ст.152) визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: найменування суду; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, що належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст.167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом. Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Подана позивачем заява про забезпечення позову не містить повного найменування відповідача, його місцезнаходження, поштового індексу; номер засобу зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, обґрунтування заходу забезпечення позову, що належить застосувати.

Позивачем до заяви додано ксеро(фото)копії документів, що не засвідчені у встановленому порядку, зокрема посвідчення інваліда війни.

КАС України (ч.4, ч.5 ст.94) передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Відповідно до ч.4 ст.152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову встановлюється ставка судового - 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 у сумі 1762 грн.

Враховуючи зазначене, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову складає 528 грн. 60 коп. (0,3х1762).

Відповідно до ч.7 ст.154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Звернення з адміністративним позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб є одним із способів судового захисту від незаконних рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

В обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову позивач послався на те, що існує небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, оскільки відповідач може надати дозвіл іншому заявнику, що може унеможливити виконання рішення суду у поданій позивачем позовній заяві, є очевидним рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, що просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності враховується, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, має враховуватись співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З поданої заяви та доданих до неї документів не встановлено очевидні ознаки протиправності рішення відповідача та не наведено ознаки небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Європейський суд з прав людини у справі Afanasyev v України від 05.04.2005 (заява № 38722/02) зазначив, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. ЄСПЛ у контексті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зазначав, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 р. у справі Gurepka v України, заява №61406/00, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі Kudla v Польщі, заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення від 16.08.2013 у справі Garnaga v. України, заява №20390/07).

Відповідно до Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III виключно до компетенції міських рад належать повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність або користування. Рішення суб'єкта владних повноважень являє собою акт розпорядчого характеру, що ухвалюється суб'єктом владних повноважень для розв'язання питань, що належать до компетенції. Лист від 10.01.2018 №52/02-09 фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій, не породжує певних правових наслідків, його висновки не мають обов'язкового характеру для позивача і не набуває статусу рішення у розумінні КАС України.

Згідно ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.152 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність повернути її заявнику без розгляду.

Згідно ч.2 ст.293 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, що не передбачені ст.294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. Відповідно до п.2 ч.1 ст.294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-154, 167, 256, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову від 18.01.2018 (вх.№ 1348/18 від 24.01.2018) повернути заявникові без розгляду.

Копію ухвали разом із заявою про забезпечення позову та доданими до неї матеріалами повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.В.Трофімова