Справа № 2а-0870/6042/11
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року 16:33 Справа № 2а-0870/6042/11

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., при секретарі судового засідання Луговському І.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 17 серпня 2011 року), представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 22 листопада 2010 року), розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мигматит» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дії та скасування акту перевірки.

28 липня 2011 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мигматит» (далі іменується позивач) до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя (далі іменується відповідач), в якому позивач просить зупинити дію акту перевірки від 06.06.2011 №568/23/35421592 та зобовязати відповідача утриматися від вчинення дій щодо застосування наслідків визнання нікчемними правочинів, укладених з ТОВ «Мигматит», згідно акту перевірки від 06.06.2011 року №568/23/35421592 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мігматит», з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року»; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про проведенню з 27.05.2011 року по 30.05.2011 року документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мигматит» та складання Акту перевірки від 06.06.2011 №568/23/35421592 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мігматит», з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року»; визнати незаконним та скасувати Акт перевірки від 06.06.2011 №568/23/35421592 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мігматит», з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року»; за результатми розгляду справи здійснити розподіл судових витрат відповідно до глави 7 Кодексу адміністративного судочинства.

Ухвалою суду від 01.08.2011 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.08.2011.

17.08.2011 в судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Під час проведення судового засідання представник позивача заявив про відмову від першої позовної вимоги, а саме зупинити дію акту перевірки від 06.06.2011 №568/23/35421592 та зобовязати відповідача утриматися від вчинення дій щодо застосування наслідків визнання нікчемними правочинів, укладених з ТОВ «Мигматит», згідно акту перевірки від 06.06.2011 року №568/23/35421592 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мігматит», з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року». Така позиція обґрунтована представником позивача тим, що вимогу, яка зазначена під номером один в прохальній частині позовної заяви, слід вважати заявою про забезпечення позову, яку останній просить не розглядати.

В судове засідання також прибув представник відповідача, подав до суду письмові заперечення на адміністративний позов та просить суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

З метою надання сторонами по справі додаткових доказів в судовому засіданні оголошено перерву до 19.08.2011.

19.08.2011 в судове засідання прибули представники сторін та заявили про незмінність їх правових позицій щодо предмета спору.

В судовому засіданні оголошена перерва до 01.09.2011.

01.09.2011 в судове засідання прибули представники сторін та подали до суду додаткові докази по справі.

Нормативне обґрунтування адміністративного позову: ст. 16, пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75, ст. 77, 78, п. 79.2. ст. 79, ст. 183 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується ПК України); ст.ст. 203, 204, 215, 216, 236, 655, 656, 662 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі іменується ЦК України); ст.ст. 1, 5, 6, 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (далі іменується Закон України №755-IV); ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 №509-XII (далі іменується Закон України №509-XII); Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скасування свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та фізичної особи підприємця» від 07.04.2011 №3205-VI (далі іменується Закон України №3205-VI); Наказ Державної податкової адміністрації України «Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» від 10.08.2005 №327 (далі іменується Порядок №327) (втратив чинність 31.01.2011); Наказ Державної податкової адміністрації «Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів» від 18.04.2008 №266 (далі іменується Наказ №266); Наказ Державної податкової адміністрації «Про затвердження зразків форм актів перевірок та Методичних рекомендацій щодо їх оформлення» від 11.09.2008 №584 (далі іменується Наказ №584); Наказ Державної податкової адміністрації «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» від 22.12.2010 №984 (далі іменується Наказ №984).

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 01.09.2011.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу керівника Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя від 11.05.2011 №505 «Про проведення документальної невиїзної перевірки» та повідомлення від 11.05.2011 №26 відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мигматит».

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 06.06.2011 №568/23/35421592 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Мигматит», код за з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 по 31.03.2011» (далі іменується Акт перевірки), яким встановлено з боку позивача порушення ч.ч. 3, 5 ст. 203, ч.ч. 1, 2 ст. 215, ст. 216 ЦК України; ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (далі іменується Закон України №168/97-ВР); ст. 185 ПК України.

Вважаючи проведену відповідачем перевірку незаконною та заперечуючи обставини, що викладені в Акті перевірки, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що така перевірка проведена в період з 27 травня 2011 року по 30 травня 2011 року на підставі даних нормативної справи, матеріалів отриманих від підрозділів податкової міліції, АІС «Аудіт», ОСОБА_3, АІС «Перелік платників податків за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», актів перевірок контрагентів.

Згідно з п. 79.2. ст. 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Перелік обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.ст. 77, 78 ПК України є вичерпним. Обов'язковими умовами здійснення невиїзної позапланової перевірки платника податків є: наявність обставин для проведення документальної перевірки визначених статтями 77 та 78 Податкового кодексу України; надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Позивач вказує, що всупереч вищезазначеним положенням законодавства відповідач жодним із передбачених законодавством способів не попередив його про проведення невиїзної позапланової перевірки платника податків. Також, позивач вказує, що відповідачем не надано примірника і самого акту перевірки від 06.06.2011.

Про існування оскаржуваного Акту перевірки від 06.06.2011 позивачу стало відомо, як він зазначає, від працівника ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя під час отримання іншого акту перевірки, який не оскаржується в рамках даної позовної заяви. Отримавши відомості про існування Акту перевірки від 06.06.2011, позивач звернувся із письмовим запитом до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя. Листом від 26.07.2011, на запит позивача ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя повідомило, що наказ про проведення перевірки № 505 від 11.05.2011 року та акт складений за результатами проведення перевірки направлені на юридичну адресу ТОВ «Мигматит», але повертались з позначкою не повна адреса та підприємство за зазначеною адресою не проживає. Крім того, цим же листом ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя інформувало позивача, що від ВПМ ДПІ у Орджонікідзевському районі отримана Довідка про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків від 06.07.2011 року (копія зазначеного листа ДПІ у Орджонікідзевському районі від 26.07.2011 року додається до позовної заяви).

Як вище зазначалось, позивач категорично заперечує отримання оскаржуваного акту та наказу на проведення перевірки. Доказами не направлення ДПІ у Заводському районі вищезазначених документів всупереч положенням законодавства, як вказує позивач, є офіційні довідки пошти, які конкретизують, які саме документи надходили на адресу позивача за періоди часу, коли ДПІ у Заводському районі було зобов'язано направити наказ та акт перевірки (копії довідок пошти додаються). При цьому згідно довідки від 05.07.2011, виданої поштовим відділенням, на якому обслуговується позивач, на адресу позивача за період з 01.06.2011 по 30.06.2011 надходив один лист з повідомленням, який 27.06.2011 отриманий по довіреності ОСОБА_4 Відправником зазначеного листа є ДПІ у Заводському районі, але документи, що були в цьому листі направлені на адресу позивача стосуються інших правовідносин позивача та ДПІ у Заводському районі і не стосуються предмету даної справи. Тобто, у разі направлення ДПІ у Заводському районі на адресу позивача листів, вони ним отримуються. Більш того, позивач своєчасно реагує на всі приписи податкової інспекції.

Стосовно фактичного місцезнаходження позивача, останній наголошує, що підприємство місцезнаходження не змінювало і знаходиться за адресою відомою ДПІ Заводському районі м. Запоріжжя та повідомляє, що у відповідності до статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітет міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Суд, вирішуючи питання обґрунтованості заявленої позивачем вимоги щодо визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про проведенню з 27.05.2011 по 30.05.2011 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мигматит» та складання Акту перевірки від 06.06.2011 №568/23/35421592 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мігматит», з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року», дослідив надані відповідачем докази направлення на адресу позивача листа з вмістом наказу та повідомлення про проведення перевірки.

В матеріалах справи знаходиться копія конверту, який з вмістом наказу та повідомленням про проведення перевірки від 11.05.2011, був направлений на адресу позивача 13.05.2011, тобто то початку проведення такої перевірки 27.05.2011. Така обставина також підтверджується квитанцією від 13.05.2011 №8289. Даний лист направлено на адресу позивача АДРЕСА_1.

Суд приходить до висновку, що посилання позивача як на доказ по справі довідку поштового відділення від 05.07.2011 про надходження рекомендованої кореспонденції на адресу позивача, є необґрунтованими, оскільки дана довідка про надходження кореспонденції видана за період з 01.06.2011 по 30.06.2011.

Таким чином, відповідачем доведено факт надіслання на адресу позивача копії наказу та повідомлення від 11.05.2011 про проведення перевірки, а відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури проведення документальної невиїзної перевірки та про вжиття заходів для попередження позивача про її проведення.

В обґрунтування другої заявленої позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування Акту перевірки від 06.06.2011 №568/23/35421592 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мігматит», з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року», позивач посилається на те, що як вбачається з оскаржуваного Акту від 06.06.2011, останній не містить будь-якого документального підтвердження стосовно фінансово-господарських взаємовідносин позивача по взаєморозрахункам з ТОВ «Віктрейд ЛТД», ТОВ «Імпульс плюс 2010», ТОВ «Авитек груп ЛТД», ПАТ «ПВНЗ «ЗІЕІТ», які мали бути дослідженими перевіряючим під час проведення перевірки. Викладені в Акті перевірки висновки зроблені лише на підставі даних податкових декларацій, поданих позивачем за період з 01.12.2010 по 31.03.2011.

Як зазначає позивач, вказане свідчить про те, що висновки не грунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням пункту 1.7 наказу Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року №327 «Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» згідно якого, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Тому факти, викладені в Акті перевірки, не можуть бути належними доказами наявності порушень позивачем вимог статей 203, 215, 216, ЦК України відносно того, що укладені ним угоди з ТОВ «Віктрейд ЛТД», ТОВ «Імпульс плюс 2010», ТОВ «Авитек груп ЛТД», ПАТ «ПВНЗ «ЗІЕІТ» не спрямовані на реальне настання правових наслідків та не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Згідно розділу 4 Примірного порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом ДПА України від 18.04.2008 №266 щодо розшифровки ПЗ та ПК з ПДВ у розрізі контрагентів, підрозділи оподаткування юридичних, фізичних осіб проводять документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової звітності платника ПДВ другої категорії з урахуванням вимог до проведення документальної невиїзної перевірки, визначених Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Документальна невиїзна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість проводиться на підставі пункту 1 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» і триває протягом 30 днів, наступних за граничним днем подання звітної податкової декларації або фактичного подання уточнюючого розрахунку (пункт 4.1 наказу №266). Згідно пункту 4.2 Наказу №266 під час проведення документальної невиїзної перевірки підлягають перевірці такі документи, пов'язані з нарахуванням і сплатою податку: податкова звітність (декларація з податку на додану вартість (у тому числі скорочена), уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (у тому числі до скороченої); реєстри отриманих та виданих податкових накладних; фінансово-господарські документи, що підтверджують сплату грошових коштів за вчиненим правочином, платіжні доручення, виписки банківських установ, прибуткові та видаткові касові ордери, чеки РРО та інші; фінансово-господарські документи, що підтверджують передачу товарів, виконання робіт (надання послуг) за вчиненим правочином, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, рахунки-фактури, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), наявність власних виробничих потужностей, трудових ресурсів, складських приміщень, договори оренди складських приміщень; господарські договори, укладені платником ПДВ з контрагентом, у взаємовідносинах з яким виявлено розбіжності; платіжні доручення на перерахування суми податку на додану вартість до бюджету.

Позивач зазначає, що в даному випадку, податковий орган знехтував вищезазначеними документами при проведенні перевірки, взявши лише відомості з податкових декларацій з податку на додану вартість (за період з 01.12.2010 по 31.03.2011), що є порушенням наказу №266.

З аналізу норм податкового законодавства вбачається, що висновки податкового органу щодо визнання угод нікчемними можуть бути зроблені під проведення лише позапланової виїзної перевірки (розділ 5 наказу №266). Тому, дослідження питання щодо нікчемності угод, укладених позивачем з ТОВ «Віктрейд ЛТД», ТОВ «Імпульс плюс 2010», ТОВ «Авитек груп ЛТД», ПАТ «ПВНЗ «ЗІЕІТ» є таким що вчинено з порушенням норм чинного законодавства України та поза межами наданих відповідачу повноважень, що в свою чергу є порушенням частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вчинені відповідачем дії при проведенні перевірки підприємства позивача без дослідження його документів первинного бухгалтерського та податкового обліку, на думку позивача, є порушенням вимог підпункту 3.1.2 пункту 3.1 Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок суб'єктів господарювання юридичних осіб, а також їх філій, відділень та інших відокремлених підрозділів та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДПА України від 11.09.2008 №584, відповідно до якого у разі встановлення в ході проведення перевірки правочинів, що суперечать інтересам держави та суспільства (нікчемних правочинів) в описовому вигляді зазначається інформація щодо здійснення посадовими особами платників податків дій, спрямованих на порушення публічного порядку та моральних засад суспільства. Також зазначається інформація, що повинна містити: назву товарів (робіт, послуг), що поставлялись (надавались); кількісні та вартісні показники товарів (робіт, послуг), які поставлялись (надавались): ціна за одиницю, кількість та вартість за періодами; перелік виписаних накладних (актів виконаних робіт, інше); перелік виписаних податкових накладних із зазначенням номера, дати та суми; відображення податкових накладних у реєстрі виданих податкових накладних з урахуванням коригування (із зазначенням дати та номера запису); перелік актів приймання-передачі, вантажно-митних декларацій, платіжних доручень; відображення операцій з поставки товарів (робіт, послуг) у бухгалтерському та податковому обліку суб'єкта господарювання в розрізі податкових періодів; форму розрахунків, наявність заборгованості на певну дату; спосіб та засіб перевезення, реквізити перевізника, розрахунку з перевізником тощо.

Вчиняючи дії по визнанню недійсними даних, наведених позивачем в деклараціях з податку на додану вартість 01.12.2010 по 31.03.2011 про обсяги придбання та продажу, а отже і про недійсність задекларованих податкового кредиту та зобов'язань, посадовими особами відповідача були порушені права позивача, як добросовісного платника податків. Податкова декларація, це документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Визнаючи всі договори, укладені позивачем з контрагентами, такими, що не спрямованості на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а також визнаючи недійсними дані відображені у деклараціях з податку на додану вартість за період, що підлягав перевірці відповідач робить висновки, що суперечать положенням діючого законодавства,

Як зазначає позивач в адміністративному позові, інформація, викладена у оскаржуваному Акті перевірки не може носити доказовий характер та не підтверджує встановлені у ньому факти, з огляду на наступне. Відповідачем зроблені висновки про порушення позивачем приписів ст.ст. 655, 656, 662 Цивільного кодексу України. Так, у відповідності до ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст. 656 ЦК України).

Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Із акту перевірки вбачається, що перевірка проводилась без дослідження відповідних первинних бухгалтерських документів, які б підтвердили чи спростували факт отримання/передачі товару, а тому висновки податкового органу про те, що товар по господарським операціям не передавався є непідтвердженими та недоведеними належним чином. Приписами ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним (ст. 204).

Так, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ст. 215); нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ст. 236); недійний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ст. 216).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Аналізуючи вище викладені норми ЦК України, позивач робить висновоки, що недійсним є правочин, у разі якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Це означає, що правочин є нікчемним, якщо це прямо обумовлено в Законі. Проте, статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності цивільних правочинів, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо правочин не визнано судом недійсним. Тобто, зі змісту цієї норми випливає, що підстави недійсності правочинів можуть бути передбачені виключно законами. Правочин може бути визнано недійсним тільки на підставі і за наслідками, передбаченими законом.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідачем зроблений висновок про порушення позивачем вимог ч.ч. 1, 5 ст. 203, пп. 1, 2 ст. 215, ст. 216 ЦК України. Проте, відобразивши в акті перевірки певні фактичні дані, не можна довести нікчемність правочину, оскільки під час перевірки не були досліджені первинні документи (договори поставки товару, договори оренди, податкові та товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт тощо), які містять інформацію про кількісні та якісні показники господарських операцій. На підставі дослідження та аналізу лише інформаційних баз та податкових звітностей неможливо зробити висновок про нікчемність правочину.

Тобто висновки податкового органу, як зазначає позивач, викладені у Акті перевірки №568/23/35421592 від 06.06.2011 щодо нікчемності правочинів, укладених ТОВ «Мигматит» є недоведеними та такими, що не базуються на положеннях діючого законодавства. Перевірка проведена з суттєвими порушеннями положень законодавства щодо проведення такого виду перевірок.

З огляду на вищевикладене позивач просить суд визнати незаконним та скасувати Акт перевірки від 06.06.2011 №568/23/35421592 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мігматит», з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року».

При вирішенні питання правомірності та обґрунтованості заявленої позивачем позовної вимоги про визнання незаконним та скасування Акту перевірки від 06.06.2011 №568/23/35421592 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мігматит», з питань правильності нарахування сум податкових зобовязань з ПДВ та правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ задекларованих в податковій декларації з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року», суд виходив з наступного.

Порядок оформлення результатів перевірок платників податків органами ДПС врегульовано Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 №984, та Зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 №34/18772.

Відповідно абзацу 1 пункту 3 розділу I Порядку №34/18772 визначено, що акт службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Отже, акт перевірки, це лише службовий документ, компетентна обґрунтована думка (позиція) ревізора щодо результатів перевірки, яка викладена ним для використання уповноваженою службовою особою при прийнятті конкретного управлінського рішення. Уповноважена службова особа при прийнятті управлінського рішення на підставі акту перевірки може як погодитися з думкою (позицією) ревізора, так і відхилити її.

Згідно з п. 7 розділу IV Порядку, за результатами розгляду керівником органу державної податкової служби (його заступником) акта перевірки, заперечень посадових осіб платника податків або його законних представників та інших матеріалів перевірки, у терміни та порядку, встановлені Кодексом, приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення.

За результати проведеної перевірки податкове повідомлення-рішення органами ДПІ до теперішнього часу не прийнято.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт перевірки ДПІ не є рішенням субєкта владних повноважень (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, він не є обовязковим до виконання, сам по собі не тягне для позивача ніяких правових наслідків, а тому не може бути скасованим.

На підставі викладеного та враховуючи, що акт перевірки не може бути скасований, сам акт не створює для позивача негативних наслідків та не спричиняє виникнення будь-яких прав та обовязків, суд приходить до висновку, що порушення прав позивача, на які він посилається, відсутні, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 7-12, 17, 94, 160, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мигматит» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дії та скасування акту перевірки відмовити в повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М.Недашківська

05.09.2011 постанова виготовлена в повному обсязі.