Справа № 264/127/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/127/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В. , при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у письмовому провадженні в м.Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що згідно постанови він 02.01.2017 року о 11-55 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.50 років СРСР біля будинку №16 в м.Маріуполі, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено», чим порушив розділ 33 ПДР України. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а дії відповідача протиправними. Так, 02.01.2017 року о 11-55 годині він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.50 років СРСР в м.Маріуполі та несподівано був зупинений автомобілем патрульної поліції, яка для зупинки його транспортного засобу порушила правила дорожнього руху та виїхала на смугу зустрічного руху. Зупинивши його автомобіль, працівник поліції назвався, однак не пояснив причину зупинки, одразу запитав звідки він їде, а пізніше звинуватив його у невиконанні вимог дорожнього знаку 3.21 «Проїзд заборонено». Інспектор поліції не розяснив позивачу права і обовязки, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Винесена відповідачем постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. Отже відповідачем не зафіксовано порушення позивачем правил користування попереджувальними сигналами, яке б доводило вину позивача. Також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі. Вказане свідчить про те, що відповідач розглянув справу та притягнув позивача до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними. Постанова винесена з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП. Просив визнати дії відповідача протиправними, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії АР №332820 від 02.01.2017 року скасувати.

Позивач в судовому засіданні 13.02.2017 року позовні вимоги підтримав та пояснив, що йому належить автомобіль НОМЕР_1, яким він 02.01.2017 року о 11-55 годині керував по вул.50 років СРСР в м.Маріуполі та дійсно не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено», оскільки дорожнього знаку 3.21 він не бачив. Даний дорожній знак був розміщений не за встановленими правилами дорожнього руху, він його не побачив, а тому він порушив правила дорожнього руху, але для цього були підстави. Відповідач при розгляду справи порушив вимоги норм КУпАП. Просив визнати дії відповідача протиправними, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії АР №332820 від 02.01.2017 року скасувати.

В інші судові засідання позивач не зявлявся. 07.04.2017 року на адресу суду надійшла заява від позивача, в якій останній просив відкласти розгляд справи в звязку з його виїздом за межі м.Маріуполя на невизначений час та просив не розглядати справу за його відсутності. Також 04.07.2017 року на адресу суду надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи на строк не менший одного місяця через знаходження його у відрядженні, просив не розглядати справу за його відсутності, оскільки бажає особисто приймати участь у її розгляді. В подальшому судові засідання неодноразово відкладались, але позивач не зявлявся та інших заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв, а тому суд прийняв рішення розглядати справу на підставі наявних письмових доказів за відсутності позивача.

Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення та відеозапис правопорушення. Позовні вимоги не визнав та зазначив, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог розділу 33 Правил дорожнього руху України, оскільки 02.01.2017 року о 11-55 годині останній, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.50 років СРСР біля будинку №16 в м.Маріуполі, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено». З боку інспектора поліції були дотримані всі вимоги діючого законодавства, а саме, він довів порушнику суть правопорушення, розяснив останньому його права, та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, виніс на місці вчинення правопорушення відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України, застосувавши до порушника штраф в сумі 255 грн. Вважає, що підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відсутні, дорожній знак 3.21 був встановлений відповідно до вимоги правил дорожнього руху. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, оглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Тож, складаючи оскаржувану постанову, відповідач як інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, передбачений діючим КУпАП.

Тож в частині вимог визнання незаконними дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови відносно позивача при притягненні його до адміністративної відповідальності слід відмовити.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР №332820 від 02.01.2017 року, складеної інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_2, встановлено, що 02.01.2017 року о 11-55 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.50 років СРСР біля будинку №16 в м.Маріуполі, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «проїзд заборонено», чим порушив розділ 33 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 255 гривень.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно розділу 33 Правил дорожнього руху України знак 3.21 Забороняє в'їзд усіх транспортних засобів.

Згідно п. 24Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис, наданий відповідачем, відповідно до якого інспектором поліції був зафіксований факт розгляду справи про адміністративне правопорушення, на якому позивач зазначав, що під час руху знаку 3.21 «проїзд заборонено» він не бачив, оскільки він там відсутній.

Доводи позивача в позовній заяві з приводу того, що відповідач при розгляді справи не розяснив його права та обовязки, а також не задовольнив його клопотання про перенесення розгляду справи для звернення за правовою допомогою спростовані оглянутим відеозаписом.

Згідно відповіді Державного підприємства «Донбас-Інформ-Ресурси» від 15.02.2017 року дорожній знак 3.21 «вїзд заборонено» на перехресті вул.Троїцька (50 років СРСР) та пров.Транспортний був встановлений комплексом разом із знаками 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» та 5.6 «Кінець дороги з одностороннім рухом» при введенні одностороннього руху по вул.Троїцька, пров.Транспортний та вул.Матросова в 1985 році. Правовстановлюючі документи, зважаючи на строк давності, відсутні.

В матеріалах справи мається акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, складений в присутності інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1, згідно із яким вбачається, що експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху, в тому числі знаку 3.21 не відповідає вимогам ДСТУ 3308-96 за такими показниками як наявність та стан дорожніх знаків згідно дислокації в повному обсязі.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обовязку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини вчинення даного правопорушення викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 332820 від 02.01.2017 року, а також не заперечувались позивачем у судовому засіданні, а тому вони вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а його посилання на відсутність факту порушення ним ПДР спростовуються даною постановою, а також наданим стороною відповідача відеозаписом, з якого вбачається факт вчинення адміністративного правопорушення, тому суд вважає їх надуманими та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, та вбачає дану постанову в частині визнання винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення законною. Поряд з тим, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження відсутності у його діях складу даного правопорушення.

Так, проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Однак за відсутності будь-яких інших доказів на підставі яких поліцейським патрульної поліції вирішена справа, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, а також враховуючи те, що діями позивача не було створено перешкод або ж шкоди іншим учасникам дорожнього руху, суд приходить до висновку про малозначність даного правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе провадження по адміністративній справі відносно позивача закрити, а ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 332820 від 02 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити, у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Н. В. Литвиненко