Справа № 805/4582/17-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4582/17-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 р. Справа№805/4582/17-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Селидовського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська»

про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період жовтень – листопад 2017 року в сумі 149 566,61 гривень

Селидовське об’єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі – позивач, Управління) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» (далі – відповідач) про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період жовтень – листопад 2017 року в сумі 149 566,61 гривень.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував нормами частини 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі – Інструкція).

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. У позовній заяві просив розглянути справу без участі.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачеві та була отримана уповноваженим представником підприємства, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач у п’ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову до суду не подав, однак, надав заперечення проти позову у яких зазначив, що станом на 01 грудня 2017 року ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» сплачено заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за жовтень – листопад 2017 року в сумі 149 600,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями, у зв’язку з чим, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову до суду.

З огляду на те, що відповідно до положень статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо стягнення з нього суми заборгованості.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», код ЄДРПОУ 31714629, є юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців (т. 1 а.с. 7-16), перебуває на обліку в Селидовському об’єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

У відповідача працювали особи, які були зайняті на роботах, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, і яким призначено пенсію на пільгових умовах за списком № 2, що також не заперечується відповідачем.

Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» регулюються принципи, засади, механізми функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, питання призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, зокрема, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» визначено поняття страхових внесків як коштів відрахувань на соціальне страхування та збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Закон України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» до страхових внесків (коштів, сплачених на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування) не відносить витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, і, в розумінні цього Закону, це є плата, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року N 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», зокрема, в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, органом Пенсійного фонду України – позивачем по справі, були складені розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, які надіслані Управлінням відповідачу за жовтень – листопад 2017 року (т. 1 а.с. 28-45).

Позивачем, в підтвердження понесених витрат на виплату та доставку пенсій за жовтень – листопад 2017 року, надано виписки з банку про зарахування коштів на карткові рахунки та відривні талони про отримання пенсії через відділення поштового зв’язку (т. 1 а.с. 152-250; т. 2 а.с. 1-16, 19-24).

Пунктом 6.4 та 6.5 вищезазначеної Інструкції передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій Управлінню підприємством не відшкодовані, що відповідачем не спростовано.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, відповідач мав сплатити за період з жовтня по листопад 2017 року суму відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 2 в сумі 149 566,61 гривень (т. 1 а.с. 29-38, 40-45).

Відповідач вказану суму сплатив, що підтверджується платіжними дорученнями. Заборгованість за жовтень 2017 року сплачена платіжним дорученням від 30 жовтня 2017 року № 2278 на суму 69 100,00 гривень (т. 2 а.с. 39), листопад 2017 року сплачена платіжним дорученням від 29 листопада 2017 року № 2566 на суму 80 500,00 гривень (т. 2 а.с. 38) у зв’язку з чим ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» не має заборгованості перед Управлінням у зазначеному розмірі за період жовтень – листопад 2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі – Закон № 2464-VI) платник єдиного внеску зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

При цьому за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Пунктом 6 Інструкції 21-1, яка регулює Порядок відшкодування фактичних витрат з виплати та доставки пенсій, передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. 6.7 Інструкції).

З наведених вище приписів положень Законів України №№ 1788-ХІІ, 2464-VI, 1058-IV та Інструкції № 21-1, суд приходить висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню Пенсійного фонду України лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Відповідно, зміна призначення платежів є неправомірною.

Аналогічний правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року у справі № 21-166а15.

Операції здійснюються в картках особового рахунку платника у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

Відповідно до преамбули Порядку № 21-2 він затверджений відповідно до ст. 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та п. 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, а згідно п. 1.2 цим Порядком установлюється механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сум штрафів та пені, що застосовуються до платників, на яких покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, регресних вимог, адміністративних штрафів.

Таким чином, Порядок № 21-2, по-перше, регулює питання, пов’язані із порядком відображення в особовій картці платника надходження відповідних платежів, а не питання, пов’язані із порядком відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які врегульовані Інструкцією № 21-1, по-друге, цим Порядком врегульовані питання відображення органами Пенсійного фонду України не лише платежів, пов’язаних зі сплатою підприємствами фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, але й платежів, пов’язаних зі сплатою цими підприємствами (платниками) інших обов’язкових платежів і внесків, зокрема, страхових внесків, стосовно яких Інструкцією 21-1 передбачено можливість органами Пенсійного фонду України здійснити перерозподілу сплачених сум в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення, але при цьому в якості обов’язкової умови законодавцем визначено направлення відповідного повідомлення платнику протягом певного періоду часу (п. 10.11).

Також суд зауважує, що пунктом 5.2 Порядку 21-2 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників за видами платежів органи Пенсійного фонду проводять облік надходження сум платежів згідно з їх призначенням.

Таким чином, пункт 5.4 Порядку № 21-2 говорить про те, що надане позивачу право змінювати призначення платежу та зараховувати кошти, отримані від платника, на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення, стосуються лише недоїмки, пені та фінансових санкцій.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Селидовського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період жовтень – листопад 2017 року в сумі 149 566,61 гривень задоволенню не підлягають.

Питання судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому Законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб’єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб’єкта владних повноважень, пов’язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Нормами ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п’ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 14, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Селидовського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період жовтень – листопад 2017 року в сумі 149 566,61 гривень – відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 січня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.