Справа № 354/407/14-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018
справа № 354/407/14-а

провадження № К/9901/3642/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Полянська сільська рада

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яремчанського міського суду Івано -Франківської області у складі судді Марчак Ю.І. від 15 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Ільчишин Н.В., Пліша М.А., Шинкар Т.І. від 27 квітня 2015 року, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій, скасування рішення Поляницької сільської ради від 03 квітня 2014 року № 199-32-2014 (в частині), зобов'язання винести на засідання найближчої сесії Поляницької сільської ради та розглянути клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею до 0,25 га в межах села Поляниця м.Яремче Івано-Франківської області.

Постановою Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 15 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове - про задоволення адміністративного позову повністю. Зазначає, що на розгляд відповідача подавав клопотання з усіма графічними матеріалами у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України. Крім того, суд першої та апеляційної інстанцій невірно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин, а саме норми вищезазначеної статті Земельного кодексу України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 24 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради з клопотанням та доданими матеріалами для реалізації права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, а саме: визначення та виділення у власність земельної ділянки без її погодження, орієнтовною площею 0,25 га, в межах села Поляниця м.Яремче Івано - Франківської області з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням 32-ї сесії четвертого скликання від 03 квітня 2014 року № 199-32-2014 Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про передачу безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовним розміром 0,25 га та в наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність через відсутність земель запасу, які можуть бути надані для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства та відсутність технічної документації (кадастрового плану земельної ділянки та акту встановлення меж), що додається до заяви.

Не погоджуючись з рішенням сільської ради, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення про розгляд клопотання позивача від 03 квітня 2014 року № 199-32-2014 прийняте правомірно.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина сьома статті 118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма статті 118 ЗК України).

В частині сьомій статті 118 ЗК України зазначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами десятою та одинадцятою статті 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

У подальшому законодавець вніс зміни до цієї статті, які направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зазначення на карті бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об'єктивної оцінки та відповідні на клопотання заявника, оскільки пошук такої ділянки до повноважень ради не віднесено.

Між тим, як вбачається з графічних матеріалів, доданих позивачем до клопотання, та досліджених судами попередніх інстанцій, вони не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містять графічні межі території села Поляниця, до складу якої входять окремі земельні ділянки, а не конкретно визначена земельна ділянка, яку позивач прагне отримати у власність.

Окрім того, підтвердженням цьому є невідповідність зазначеної площі бажаної земельної ділянки у розмірі 0,25 га в аспекті доданої до клопотання графічної схеми.

Таким чином, правова підстава відмови в задоволенні заяви позивача, викладена у рішенні Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано - Франківської області, що є предметом оскарження у справі, повністю узгоджується з приписами частини сьомої статті 118 ЗК України.

За таких обставин, твердження позивача про невідповідність рішення відповідача про відмову у виділенні та передачі у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку вимогам чинного законодавства, а саме статті 118 ЗК України, є безпідставними.

Також, судом першої інстанції встановлено, що в Поляницькій сільській раді відсутній детальний план території села і на території села відсутні землі запасу комунальної форми власності в межах населеного пункту (довідки Поляницької сільської ради від 05.09.2014 року та 11.09.2014 року) та з 03.04.2014 року не приймались рішення про надання дозволу на приватизацію та на виготовлення проекту відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Посилання позивача на те, що на розгляд відповідача подано графічні матеріали у відповідності до наявної у вільному доступі інформації щодо незайнятих земельних ділянок, спростовуються матеріалами справи, а саме, доводами, які викладені в рішенні суду першої інстанції (а.с.68) та суду апеляційної інстанції (а.с. 103). В свою чергу, незазначення місця розташування земельної ділянки є порушенням порядку звернення із згаданою заявою, що не відповідає вимогам статті 118 ЗК України через відсутність графічних матеріалів із позначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами та, відповідно, підставою для відмови в наданні земельної ділянки через її фактичну відсутність.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про відмову у визнанні протиправним та скасуванні оскаржуваного рішення 32-ї сесії четвертого скликання від 03 квітня 2014 року № 199-32-2014 Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341,343,349,350,355,356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 15 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

судді М.М. Гімон

Л.Л. Мороз