Справа № 212/8051/17
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/8051/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді Борис О.Н., з участю: секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Логінова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу адміністративну справу № 212/8051/17, 2-а/212/42/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі Ради про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом 13.12.2017 року та просила визнати відмову УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу нарахувати та виплатити їй одноразову компенсацію при настанні смерті згідно ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - противоправною, та такою, що порушує її права; зобов'язати УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу нарахувати та виплатити їй одноразову компенсацію при настанні смерті згідно ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-ХІІ), у розмірі 60 мінімальних заробітних плат з відрахуванням суми, що була виплачена у сумі - 184414 грн.; стягнути з УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу одноразову компенсацію при настанні смерті згідно ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-ХІІ), у розмірі 60 мінімальних заробітних плат з відрахуванням суми, що була виплачена у сумі - 184414 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона дружина померлого інваліда другої групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та таким чином вона має право на тримання одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, інваліда 1 групи - 60 мінімальних заробітних плат, а саме - 3200 грн. х 60 = 192000 грн. 25.10.2017 року вона звернулась до відповідача з заявою, де просила надати інформацію та виплатити їй одноразову компенсацію при настанні смерті у розмірі 60 мінімальних заробітних плат. 26.10.2017 року вона отримала лист від відповідача, у якому було зазначено що в управлінні на має законних підстав нарахувати та виплатити вищезазначену компенсацію у розмірі 60 мінімальних заробітних плат та управлінням буде виплачено компенсацію у розмірі 7586 грн. 15.11.2017 року вона отримала компенсацію при настанні смерті її чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 7586 грн., що порушує її права.

Ухвалою суду від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті, без проведення попереднього судового засідання (а.с. 16).

05.01.2018 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов (а.с.22).

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача - Логінова Д.В., в судовому засіданні позов не визнала. В обґрунтування письмових заперечень посилалась на те, що положення ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанову КМУ від 14.05.2015 року №285 не скасовано та не визнано неконституційними, підстав для задоволення позову не має та дії управління є законними.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорту позивача (а.с. 10 зворотній бік), копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.02.1976 року (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07.06.2017 року (а.с.13).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України (а.с.14, зворотній бік), захворювання ОСОБА_5, що призвело до смерті, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 виданого УПСЗН виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу, позивач має статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою. (а.с. 14)

25.10.2017 року позивач зверталась із письмовою заявою до відповідача щодо нарахування та виплати суми одноразової компенсації у відповідності та на підставі вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.11).

На вказану заяви вона отримала відповідь від 26.10.2017 року №01-16/10608, в якій зазначено, що одноразова компенсація за втрату годувальника призначається у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» та становить 7586 грн. (а.с.12).

Як вбачається з позовної заяви, 15.11.2017 року позивач отримала одноразову компенсацію у сумі 7586 грн. (а.с. 1-2), що також підтверджено поясненнями позивача у судовому засіданні .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного нормативного регулювання спірних правовідносин.

Положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначається Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 48 Закону № 796-XII одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 62 Закону № 796-XII роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Статтею 63 Закону № 796-XII передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Міністерство праці і соціальної політики України, як головний розпорядник коштів, забезпечує через місцеві органи соціального захисту населення виплату одноразової компенсації громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, на які затверджені кошториси і які розраховані згідно постанов Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі пп.4 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 №649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено розміри виплат одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою: дітям-інвалідам - 1264 грн.; сім'ям, які втратили годувальника, - 7586 грн.; батькам померлого - 3792 грн.

Постановою КМУ №285 від 14 травня 2015 року визнано такою, що втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 №649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі змінами «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою КМУ №285 від 14 травня 2015 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» установлено такі розміри виплат, передбачених ст.ст.36 і 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого:

- інвалідам I групи - 379,3 гривні;

- інвалідам II групи - 284,4 гривні;

- інвалідам III групи - 189,6 гривні;

- дітям-інвалідам - 1264 гривні;

- сім'ям, які втратили годувальника, - 7586 гривень;

- батькам померлого - 3792 гривні.

Розміри одноразової компенсації, яка виплачується особам на яких розповсюджується дія Закону № 796-XII, встановлюється цим нормативним актом.

Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня - управління соціального захисту населення, беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень Закону № 796-XII визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», встановлений розмір одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника в сумі 7586 гривень.

Таким чином, проаналізувавши положення ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», суд зазначає, що на даний час ці положення є діючими та не визнані неконституційними.

Отже, вищевикладене підтверджує, що повноваження Кабінету Міністрів України на визначення розміру одноразової компенсації були реалізовані вірно, а тому суд погоджується з доводами представника відповідача та в свою чергу не погоджується з доводами представника позивача щодо незміни ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.05.2008 року.

Суд вважає, що при визначенні нормативно-правового акту, який підлягає застосуванню до даних правовідносин, необхідно враховувати яким нормативно-правовим актом визначено правовий статус особи, яка має право на отримання одноразової грошової компенсації.

Як встановлено судом, позивач має право на отримання одноразової компенсації як дружина, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою в розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», а не в розмірах, що передбачені положеннями ст. 48 Закону № 796-XII.

А відтак, враховуючи те, що Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, суд приходить до висновку щодо відсутності законних підстав для виплати позивачу компенсації в розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгтунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідачами доведена правомірність визначення розміру виплаченої позивачу одноразової грошової компенсації, а тому суд вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України та правомірно нарахував та виплатив позивачу одноразову компенсацію як дружині, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відтак, враховуючи зазначене вище, суд приходить до переконливого висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-246, 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі Ради про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О. Н. Борис

Повне рішення складено 24.01.2018 року.