Справа № 812/1040/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

23 січня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1040/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Секірської А.Г.,

за участю секретаря - Вакуленка А.В.,

позивача - не прибув;

представника відповідача - Матусевича Р.М., довіреність від 04.01.2018 № ВДЗ/1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі - Позивач), в якому позивач зазначив, що його було звільнено з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України наказом ГУМВС України в Луганській області від 14.07.2009 № 313 о/с. З уточненими позовними вимогами про визнання нечинними наказів відповідача від 09.07.2009 № 692 та від 14.07.2009 № 313 о/с про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення він звернувся до суду з проханням визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, посилаючись на ті обставини, що фактично у період з 16.06.2009 по 27.06.2009 ніякого прогулу не було, оскільки в зазначений період позивач був звільнений від службових обов'язків по догляду за хворою дитиною. Але довідки сектору медичного забезпечення ГУМВС України в Луганській області від 21.12.2012 № 22/1237 Державного закладу «Луганський Національний університет імені Тараса Шевченка» та довідка про хворобу дитини загубилася в секторі медичного забезпечення, про що йому стало відомо лише в травні 2016 року, коли отримано від УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області довідку сектору медичного забезпечення ГУМВС України в Луганській області від 21.12.2012 № 22/1237, яка була помилково направлена на адресу УОЗ Рубіжанської міської ради.

У судовому засіданні (справа № 812/269/16) судом достовірно встановлено, що листом УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.05.2016 № 01-25-213, на який позивач посилався як на підставу для поновлення процесуального строку, на його адресу надіслано оригінал довідки з лікарні ГУМВС в Луганській області від 21.12.2012 № 22/1237 про факт реєстрації звільнення його від службових обов'язків по догляду за хворою дитиною з 16.06.2009 по 27.06.2009. За цим фактом позивач на підставі рішення суду звернувся з заявою до Департамента внутрішньої безпеки Національної поліції України в Луганській області, ними зроблено перевірку за зверненням позивача та направлено подання до ГУ МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, яке в розгляді матеріалів відмовило. Відповідь позивач отримав нарочно у канцелярії УКЗ ГУНП у Луганській області 17.07.2017.

Підставами для перегляду службового розслідування згідно судового рішення за нововиявленими обставинами є, крім іншого, істотні для розслідування обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду розслідування. Наявність листа УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.05.2016 № 01-25-213 дає підстави для перегляду висновків службового розслідування по звільненню.

З посиланням на ст. 72 КАС України, ст. 8 Загальної Декларації прав людини, ст. 56 Конституції України, позивач, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 28.09.2017 вх. № 23479/2017 (арк.спр. 67-69), просив суд:

- поновити строк звернення до суду у зв'язку з тим, що відповідь від ГУ МВСУ у Луганській області в особі ліквідаційної комісії позивач отримав нарочно у канцелярії УКЗ ГУНП у Луганській області 17.07.2017;

- визнати дії відповідача протиправними щодо залишення без розгляду заяви про необхідність проведення службового розслідування щодо звільнення позивача за нововиявленими обставинами, які були встановлені судом в ухвалі Луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі № 812/269/16;

- зобов'язати ГУ МВСУ у Луганській області в особі ліквідаційної комісії провести службове розслідування по звільненню позивача за нововиявленими обставинами, що були встановлені судом в ухвалі Луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі № 812/269/16.

Ухвалою суду від 28.07.2017 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк.спр. 18-19).

12.09.2017 за вх.№ 22145/2017 усунуто недоліки позовної заяви (арк.спр. 28) та ухвалою суду від 12.09.2017 відкрито провадження в адміністративній справі після виправлення недоліків у позовній заяві (арк.спр. 1).

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк.спр. 181).

Ухвалами суду від 22.09.2017 (арк.спр. 62), від 09.10.2017 (арк.спр. 85), від 21.11.2017 (арк.спр. 145), від 14.12.2017 (арк.спр. 171) провадження у справі зупинялося на підставі пункту 4 частини другої статті 156 КАС України.

Ухвалами суду від 09.10.2017 (арк.спр. 71), від 21.11.2017 (арк.спр. 144), від 14.12.2017 (арк.спр. 150), від 23.01.2018 (арк.спр. 182) поновлювалося провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.12.2017 виправлено описку, допущену в ухвалі від 14.12.2017 в частині дати наступного судового засідання (арк.спр.172).

Ухвалою суду від 09.10.2017 витребувано від УВБ в Луганській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України матеріали перевірок (належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи та оригінали - для огляду у судовому засіданні) за зверненнями ОСОБА_2, за результатами розгляду яких надано відповіді від 07.06.2017 № С-9/42-12/01-2017 та від 28.04.2017 № С-39/42-12/02-2017 (арк.спр. 85), на виконання якої Луганським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 07.11.2017 за вх. № 26992/2017 надано витребувані докази (арк.спр. 98).

Ухвалою суду від 23.01.2018 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (арк.спр. 183).

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк.спр.173, 181), причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд визнав можливим розглянути справу за відсутності позивача, зважаючи на приписи пункту 1 частини третьої статті 205 КАС України.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову від 22.09.2017 вх. № 22984/2017 (арк.спр. 38-40). Так, зазначив, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядають повторні звернення одним і тим же органом від одного й того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. 23.6.2015 (зареєстровано в УКЗ вх. № 209 від 24.06.2015) позивач звернувся з заявою до відповідача з вимогою визнання його звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до наказу від 14.07.2009 № 313 о/с незаконним та поновити на службі в органах внутрішніх справ. Вказана заява керівництвом ГУМВСУ у Луганській області була ретельно розглянута, проведено службове розслідування та за результатами розгляду 23.07.2015 складено висновок, у якому зазначено - відмовити ОСОБА_2 в прийомі на службу в ОВС, підстав для відміни наказів ГУМВСУ у Луганській області від 14.07.2009 о/с та дисциплінарного наказу ГУМВСУ від 09.07.2009 № 692 в частині звільнення заявника з ОВС немає.

Про результати розгляду заяви позивача повідомлено листом ГУМВСУ у Луганській області від 23.07.2015 вих. № 6/2-3657. 08.06.2017 (реєстраційний вх. № С-526 від 08.06.2017) до відповідача від Луганського управління ДВБ (вих. № 1451/42-12/01-2017 від 07.06.2017) надійшло подання з додатками про звернення ОСОБА_2 до Департаменту про його незаконне звільнення з ОВС відповідно до наказу від 14.07.2009 № 313 о/с, для розгляду звернення та прийняття рішення.

За результатами розгляду подання, Луганське управління ДВБ було повідомлено листом вих. 6/2-214 ЛК від 20.06.2017, у якому було зазначено, що відповідно до частини другої статті 8 Закону не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також, що за попереднім аналогічним зверненням ОСОБА_2 було надано ґрунтовну відповідь від 23.07.2015 вих. № 6/2-3657, у зв'язку з чим заяву позивача від 19.05.2017 ліквідаційною комісією залишено без розгляду. Аналогічна відповідь направлена на адресу ОСОБА_2

20.07.2017 від ГУНП в Луганській області до відповідача надійшла заява ОСОБА_2 (від 20.07.2017 вх. № 4 о/п), датована 17.07.2017, у якій позивач вимагав провести службове розслідування про його незаконне звільнення з ОВС відповідно до наказу від 14.07.2009 № 313 о/с. Вказана заява була ретельно розглянута та за результатами складено висновок від 03.08.2017, у якому зазначено, що заява не підлягає розгляду у відповідності до частини другої статті 8 Закону. Листом від 07.08.2017 вих. № 6/2-318 ЛК позивач був повідомлений належним чином про результати розгляду його заяви від 17.07.2017, у листі було зазначено: «Враховуючи, що судовими інстанціями Ваші позовні вимоги задоволені не були, а дії ГУМВСУ у Луганській області визнані правомірними та керуючись положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України, у ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Луганській області відсутні підстави для перегляду раніше прийнятого керівництвом ГУМВСУ рішення та відміни наказу про Ваше звільнення з ОВС України».

На підставі викладеного, відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В судовому засіданні 09.10.2017 задоволено клопотання позивача про допит свідків співробітників Управління внутрішньої безпеки в Луганській області ДВБ НП України ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проводили перевірки за зверненнями позивача.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (арк.спр. 178, 180), причини неявки суду не повідомили.

З врахуванням думки представника відповідача та тієї обставини, що Луганське управління Департаменту внутрішньої безпеки НП України надало на запит суду всі матеріали перевірок за зверненнями ОСОБА_2, судом у відповідності до статті 206 КАС України постановлено ухвалу про продовження судового розгляду за відсутності свідків.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до такого.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду у зв'язку з тим, що відповідь від ГУ МВСУ у Луганській області в особі ліквідаційної комісії позивач отримав нарочно у канцелярії УКЗ ГУНП у Луганській області 17.07.2017, суд зазначає, що у відповідності до частин першої та другої статті 99 КАС України (в редакції, що діяла станом на дату звернення позивача до суду з позовом - 26.07.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на те, що позивачем оскаржуються дії відповідача щодо залишення без розгляду його звернення, викладені в листі від 20.06.2017 № 6/2-213лк, позивач звернувся до суду в межах строку, встановленого КАС України.

Згідно з поясненнями сторін наказом ГУМВС України в Луганській області від 14.07.2009 № 313 позивача ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

12.08.2009 позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ГУМВС України в Луганській області про скасування наказів про дисциплінарне стягнення та поновлення на посаді.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.04.2012 у справі № 2а/1270/2607/2012 адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУМВС України в Луганській області про визнання незаконними дій залишено без розгляду за пропуском строку звернення до суду (арк.спр. 72).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31.01.2013 у справі № 812/618/13-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.01.2016 К/800/20634/13, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ГУМВС України в Луганській області в частині позовних вимог про визнання незаконним переслідування, стягнення моральної шкоди за незаконне переслідування, адміністративний позов в частині вимог про визнання незаконним звільнення, стягнення моральної шкоди за незаконне звільнення залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду (арк.спр. 73-74, 75-76, 77-78).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі № 812/269/16 за позовом ОСОБА_2 до ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання нечинними наказів від 09.07.2009 № 692 та від 14.07.2009 № 313 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, стягнення коштів, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017, адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання нечинними наказів від 09.07.2009 № 692 та від 14.07.2009 № 313 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (арк.спр. 79-80, 81-82).

Позивач посилається на те, що при розгляді зазначеної справи в судовому засіданні достовірно встановлено, що листом УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.05.2016 № 01-25-213 на адресу позивача надіслано оригінал довідки з лікарні ГУМВСУ в Луганській області від 21.12.2012 № 22/1237 про факт реєстрації звільнення його від службових обов'язків по догляду за хворою дитиною з 16.06.2009 по 27.06.2009, та, на думку позивача, наявність листа УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.05.2016 № 01-25-213 дає підстави для перегляду висновків службового розслідування по його звільненню за нововиявленими обставинами, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду розслідування.

При цьому суд зауважує, що в ухвалі від 23.11.2016 у справі № 812/269/16 судом зазначено, що наявність листа УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.05.2016 № 01-25-213 дає підстави для перегляду ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 31.01.2013 про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду за нововиявленими обставинами, та не може бути підставою для поновлення процесуального строку для звернення позивача до суду з даним позовом в частині позовних вимог про визнання нечинними наказів від 09.07.2009 № 692 та від 14.07.2009 № 313 о/с про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та звільнення (арк.спр. 80 зв.).

Тобто судом не робився висновок про наявність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами висновків службового розслідування, за наслідками якого позивача було звільнено, а зроблено висновок про наявність таких підстав для перегляду судового рішення від 31.01.2013, і в даному випадку позивачем помилково трактовано висновки суду.

Щодо наявності підстав для перегляду висновків службового розслідування, суд зазначає таке.

Судом установлено, що 19.05.2017 ОСОБА_2 на особистому прийомі звернувся до начальника Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з заявою щодо його незаконного звільнення та неправомірних дій ОСОБА_6 (арк.спр.47-48).

09.06.2017 вх. № 193 до УКЗ ГУНП в Луганській області надійшло подання Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки, яким у відповідності до частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян», п.5.2.3 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом МВС України від 10.10.2004 № 1177 направлено за належністю звернення ОСОБА_2 від 19.05.2017 для організації перевірки та прийняття рішення (арк.спр. 46).

20.06.2017 за вих. № 6/2 -214ЛК на адресу т.в.о. начальника ЛУ ДВБ НПУ майора поліції ОСОБА_7 ліквідаційною комісією ГУМВСУ у Луганській області направлено листа, згідно з яким звернення громадянина ОСОБА_2 розглянуто, зазначено, що за попереднім аналогічним зверненням ОСОБА_2 було надано ґрунтовну відповідь від 23.07.2015 за № 6/2-3657, у зв'язку з чим заява від 19.05.2017 ліквідаційною комісією залишена без розгляду (арк.спр. 49).

20.06.2017 за № 6/2-213 ЛК відповідачем направлено позивачу лист про розгляд звернення, що надійшло з Луганського ДВБ НПУ 09.06.2017, проінформовано, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. За попереднім аналогічним зверненням було надано ґрунтовну відповідь від 23.07.2015 за № 6/2-3657 (арк.спр. 50).

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо залишення без розгляду заяви про необхідність проведення службового розслідування щодо звільнення позивача за нововиявленими обставинами, які були встановлені судом в ухвалі Луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі № 812/269/16.

Надаючи оцінку наявності підстав у відповідача для залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 з посиланням на частину другу статті 8 Закону України «Про звернення громадян», суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частини перша, третя статті 3 Закону).

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (частина перша статті 15 Закону).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (частина третя статті 15 Закону).

Відповідно до статті 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Наведений порядок розгляду та вирішення заяви ОСОБА_2, які надійшла до відповідача 09.06.2017 від ЛУ ДВБ НПУ, відповідачем дотримано.

При цьому, згідно із частиною другою статті 8 Закону не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

У листі від 20.06.2017 за № 6/2-213 ЛК відповідач посилається на те, що за попереднім аналогічним зверненням надано ґрунтовну відповідь від 23.07.2015 за № 6/2-3657.

Судом установлено, що 23.06.2015 (вх. № 209 від 24.06.2015) ОСОБА_2 звернувся до ГУМВСУ в Луганській області з заявою про відновлення його порушених прав шляхом відновлення службового розслідування з майбутніми змінами його висновків та скасуванням наказів про звільнення у зв'язку з нововиявленими обставинами (арк.спр. 42).

За результатами розгляду звернення позивача т.в.о. начальника ГУМВС України у Луганській області І.І. Шовіковим 23.07.2015 затверджено висновок, згідно з яким службову перевірку за фактом звернення ОСОБА_2 вважати закінченою, відмовити ОСОБА_2 в прийомі знов на службу в органи внутрішніх справ, підстав для відміни наказів ГУМВС України у Луганській області від 14.07.2009 № 313 о/с та дисциплінарного наказу ГУМВСУ від 09.07.2009 № 692 в частині звільнення заявника з ОВС немає (арк.спр. 43-44).

У висновку від 23.07.2015 зазначено, що згідно рапорту заступника начальника Управління кадрового забезпечення ГУМВСУ підполковника міліції Горошка В.В. від 22.07.2015, який особисто розглядав одне із звернень ОСОБА_2 протягом 2012-2013 років, довідка Сектору медичного забезпечення ГУМВСУ від 21.12.2012 № 22/1237, яку заявник долучив до свого звернення і згідно якої він ніби-то перебував на лікарняному з 16.06 по 27.06.2009, під час розгляду попередніх звернень заявника, на відповідний запит УКЗ ГУМВСУ була визнана Сектором медичного забезпечення такою, що видана помилково, лист звільнення від службових обов'язків у вказаний період ОСОБА_2, не видавався, підстав для невиходу на службу в останнього не було. Відповідний лист СМЗ ГУМВСУ, пояснення лікаря, який лікував дитину ОСОБА_2, що його батьку лист непрацездатності не видавався, пояснення працівників УБЗПТЛ ГУМВСУ, які проводили службове розслідування (ОСОБА_10 та ОСОБА_11.), інші матеріали, які підтверджують правомірність звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ долучені до архівної особової справи заявника, яка в теперішній час перебуває на неконтрольованій державною владою території України.

Також у висновку зазначено, що ОСОБА_2 у 2009 та 2013 роках звертався до суду з приводу звільнення з ОВС, 24.12.2009 ухвалою суду позовна заява ОСОБА_2 була залишена без розгляду у зв'язку з неприбуттям позивача на судові засідання, ухвалою суду від 31.01.2013 позовні вимоги ОСОБА_2 до ГУМВСУ про визнання незаконним звільнення, стягнення моральної шкоди за незаконне звільнення залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Враховуючи, що судовими інстанціями дії ГУМВС України у Луганській області визнані правомірними, підстав для відміни наказу ГУМВСУ про звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни немає (арк.спр. 44).

23.07.2015 за вих. № 6/2-3657 Управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Луганській області направлено позивачеві листа про розгляд його звернення, де зазначено: «Враховуючи, що Ви обґрунтовано звільнені з ОВС України за порушення дисципліни, Ваші позовні вимоги залишені судовими інстанціями без розгляду, що підтверджує правомірність дій ГУМВСУ, підстав для перегляду раніше прийнятого керівництвом ГУМВСУ рішення та відміни наказу про Ваше звільнення немає. Прийом Вас знов на службу в органи внутрішніх справ України визнано недоцільним». Також роз'яснено позивачу положення частини другої статті 8 Закону України «Про звернення громадян» (арк.спр. 45).

Дійсно, перевірка, результати якої оформлено висновком від 23.07.2015, проводилась відповідачем щодо правомірності звільнення позивача у 2009 році.

Проте, звернення ОСОБА_2 від 23.06.2015 та від 19.05.2017 не є аналогічними за своїм змістом, оскільки в зверненні від 19.05.2016 позивач просить переглянути підстави свого звільнення з ОВС з врахуванням обставин, встановлених ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі № 812/269/16, зокрема, наявність листа УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.05.2016 № 01-25-213.

Відповідачем не надавалася оцінка листу УОЗ Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.05.2016 № 01-25-213, якого не існувало на момент проведення перевірки 23.07.2015, тобто посилання відповідача у листі від 20.06.2017 № 6/2-213ЛК на частину другу статті 8 Закону України «Про звернення громадян» є помилковим.

Проте, при вирішенні даної справи суд враховує те, що на теперішній час питання, поставлені ОСОБА_2 у зверненні від 19.05.2017, фактично розглянуто відповідачем.

Так, 20.07.2017 від ГУНП в Луганській області до відповідача надійшла заява ОСОБА_2 (від 20.07.2017 вх. № 4 о/п) від 17.07.2017, у якій позивач просив провести службове розслідування про його незаконне звільнення з ОВС відповідно до наказу від 14.07.2009 № 313 о/с.

За наслідками розгляду даної зави складено висновок від 03.08.2017 «Про результати розгляду звернення колишнього співробітника ГУМВСУ в Луганській області ОСОБА_2», затверджений головою ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області - заступником начальника ГУНП в Луганській області полковником поліції ОСОБА_13 03.08.2017 (арк.спр.55-56). У висновку міститься посилання на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі № 812/269/16.

Оцінка законності, правомірності та обґрунтованості цього висновку судом не надається, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо його оскарження, а заявлено вимоги щодо зобов'язання відповідача провести службове розслідування по звільненню позивача за нововиявленими обставинами, що були встановлені судом в ухвалі Луганського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі № 812/269/16.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Зважаючи на складення відповідачем висновку від 03.08.2017, суд доходить висновку, що оскаржувані позивачем порушення виправлені відповідачем станом на дату розгляду справи, при цьому у суду відсутні підстави вважати, що для повного відновлення законних прав та інтересів позивача на належний розгляд його звернення необхідно визнання дій відповідача щодо залишення без розгляду звернення позивача протиправними, з огляду на виправлення таких порушень, що є ефективним способом відновлення прав позивача.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Також суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу наступне.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн за квитанцією від 12.09.2017 № 15 (арк.спр. 2).

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до частини шостої статті 143 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

З урахуванням наведеного, суд роз'яснює позивачу право звернення з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» з врахуванням вимог частини шостої статті 143 КАС України.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 січня 2018 року.

Суддя А.Г. Секірська