Справа № 2-а-13/12/2414
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2013-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-13/12/2414
Головуючий у 1-й інстанції: Кирилюк Л.К.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2013 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2

представників третьої особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго" на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2012 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Букоімпекс ЛТД" до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Міське комунальне підприємство "Чернівцітеплокомуненерго" про визнання частково нечинним рішення по затвердженню тарифів на теплопостачання , -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Букоімпекс ЛТД" звернулось до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, за участю третьої особи на стороні відповідача - МКМ "Чернівцітеплокомуненерго" про визнання частково нечинним пункту 2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №1031/24 від 30.12.2008 року "Про затвердження норм витрат тепла, розмірів двоставкових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення та одноставкових тарифів на теплову енергію на гаряче водопостачання (підігрів) та визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 08 липня 2008 року №499/13" щодо затвердження розмірів двоставкових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення з додатком 2 та додаток 2 до цього рішення в частині встановлення плати за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв.м приведеної площі щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку у розмірі 2,34 грн. (з ПДВ) для інших споживачів.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.12.2012 року позов задоволено: визнано нечинним пункт 2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 24 від 30 грудня 2008 року "Про затвердження норм витрат тепла, розмірів двоставкових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення та одноставкових тарифів на теплову енергію на гаряче водопостачання (підігрів) та визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 08 липня року № 499/13" щодо затвердження розмірів двоставкових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення згідно з додатком 2 та додаток 2 до цього рішення в частині встановлення плати за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв.м приведеної площі щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку у розмірі 2 грн. 34 коп. (з ПДВ) з моменту його прийняття.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в позові за безпідставністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі оскаржуваного рішення відповідача, третя особа в односторонньому порядку внесла зміни до п.2 розділу II договору №81 від 19.09.2006 року щодо плати послуг з теплопостачання в розмірах, визначених рішенням від 30.12.2008 року № 1031/24, про що повідомила його листом від 06.01.2009 року.

З 01.01.2009 року по 30.04.2009 року позивач добросовісно виконував свої зобов'язання, покладені п.4.1 розділу 4 договору № 81 щодо сплати спожитої енергії за показаннями приладу обліку, але з січня 2009 року постачальник застосовує при розрахунках з позивачем, крім тарифу за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку в розрахунку на 1 Гкал щомісячно протягом опалювального сезону, ще плату за приєднане теплове навантаження з розрахунку 1 кв.м приведеної площі щомісячно протягом року. В даний час постачальник намагається стягнути з нього нараховані з січня місяця 2009 року платежі за приєднане теплове навантаження посилаючись на те, що обовязковість вказаних платежів встановлена рішенням відповідача від 30.12.2008 року № 1031/24. Отже дія цього рішення відповідача безпосередньо зачіпає його інтереси, який є споживачем теплової енергії на підставі договору № 81 від 19.09.2006 року.

Тобто, вищезазначене рішення відповідача порушує права позивача як споживача комунальних послуг, а також суперечить ст. 19 Конституції України та статтям 1, 19, 20 Закону України "Про теплопостачання".

Задовольняючи даний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача є таким, що суперечить вимогам ст. 19 ч.2 Конституції України та діючим на момент його прийняття нормативним актам, які регулюють порядок формування тарифів житлово-комунальних послуг, зокрема теплопостачання, що за своїм змістом порушує права та інтереси позивача, а тому відновлення цих прав можливо шляхом винесення судом рішення про визнання його протиправним та нечинним з моменту його прийняття.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" тариф (ціна) на теплову енергію - це грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно з методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Загальні засади формування тарифів на теплову енергію, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями визначені ст.20 Закону України "Про теплопостачання".

Оскаржуване рішення відповідача ухвалено, виходячи з розрахунків МКП "Чернівцітеплокомуненерго", отже підставою для ухвалення цього рішення відповідача про затвердження тарифів, в тому числі щомісячної плати за приєднане теплове навантаження, був розрахунок, наданий цим підприємством.

В подальшому, позивачем було оскаржено дії третьої особи до Чернівецького територіального управління Антимонопольного комітету України, рішенням адміністративної колегії якого від 29.05.2009 року № 23 встановлено, що здійснені третьою особою розрахунки двоставкових тарифів є порушенням вимог чинного законодавства України з теплопостачання, рішенням третьої особи визнане таким, що займає монопольне становище на ринку централізованого теплопостачання у територіальних межах м. Чернівців з часткою сто відсотків. Також третя особа визнана винною в порушенні порядку формування двоставкових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення для споживачів суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують теплову енергію відповідно до договору, що призвело до затвердження відповідачем економічно необгрунтованих тарифів на зазначені послуги.

Також в рішенні Чернівецького територіального управління Антимонопольного комітету України зазначено, що нормативними документами встановлено, що для споживачів теплової енергії фізичних та юридичних осіб, які є власниками будівлі, які використовують теплову енергію відповідно до договору, обидві складові двоставкового тарифу (як умовно-постійна, так і умовно-змінна) повинні визначатися з розрахунку вартості 1 Гкал/год, а не на 1 кв.м. приведеної площі. Тому, дії третьої особи є порушенням, передбаченим ст. 50 ч.2 та ст.13 ч.1 Закону України "Про захист юмічної конкуренції", вчиненим суб'єктом господарювання, який займає монопольне овище на ринку.

Відповідно до ст. 31 ч. 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (в редакції, чинній на час виникнення цих правовідносин).

Згідно Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 955 від 10 червня 2006 року, пунктами 9 та 39 якого визначено, що підприємства застосовують двоставкові тарифи на теплову енергію та надання послуг з централізованого опалення, затверджені в установленому порядку.

Пунктами 1.4, 3.1, 3.2 Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, затвердженими Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 191 від 08 вересня 2000 року, визначено, що двоставковий тариф - це тариф на послуги теплопостачання, який складається з річної вартості обслуговування одиниці приєднаного теплового навантаження та вартості одиниці спожитої теплової енергії, та включає в себе умовно-постійну та умовно-змінну частину витрат теплопостачальної організації на виробництво, транспортування та розподілення теплової енергії. Згідно з порядком формування двоставкових тарифів на теплову енергію, який визначений підпунктами 4.1. і 4.3. Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, плата за одиницю приєднаного теплового навантаження розраховується, виходячи з вартості 1 Гкал/год. Пунктом 5 цих Правил визначена методика розрахунку тарифів на теплову енергію, з якої вбачається, приєднане теплове навантаження вираховується в Гкал/год.

Крім того, відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року у справі № 2а-435/10/2470 за адміністративним позовом МКП нівцітеплокомуненерго" до Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яка набула законної сили на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 року, законність якої також підтверджена ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.10.2012 року

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення третьою особою визначеного законодавством України порядку розрахунку вартості умовно-постійної складової двоставкового тарифу на одну Гкал/годину. Застосування для розрахунку умовно-постійної складової двоставкового тарифу 1 кв.м приведеної площі суперечить вимогам чинного закнодавства та призвело до затвердження відповідачем економічно необгрунтованого тарифу на централізоване опалення.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтями 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в звязку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго", - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2012 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 березня 2013 року .

Головуючий Сушко О.О.

Судді Гонтарук В. М.

ОСОБА_5