Справа № 804/3915/17
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2018 рокусправа № 804/3915/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Кругового О.О.

судді: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року, (суддя суду першої інстанції Ільков В.В.), ухвалену в порядку письмового провадження в м. Дніпро, за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Дніпропетровського управління офісу великих платників податків ДФС України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

20 червня 2017 року КП «Кривбасводоканал» звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило:

- визнати протиправними дії Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо нарахування комунальному підприємству "Кривбасводоканал" податкового боргу по збору за спеціальне використання води у розмірі 190 582,49 грн. та відображення його на особових рахунках позивача;

- зобов'язати Криворізьку південну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відкоригувати показники податкових зобов'язань шляхом зняття з особового рахунку комунального підприємства "Кривбасводоканал" податкового боргу по збору за спеціальне використання води у розмірі 190 582,49 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідності до інтегрованих карток платників податків по Комунальному підприємству "Кривбасводоканал", станом на 01.01.2017 року, обліковується податковий борг по збору за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства у сумі 190 582,49 грн. Станом на 01.01.2011 року заборгованість по збору за спеціальне використання води щодо позивача відсутня. Починаючи з 01.01.2011 року по 01.03.2017 року, позивач своєчасно та в повному обсязі сплачує збір за спеціальне використання води, тобто, дії відповідачів, щодо нарахування податкового збору у розмірі 190 582,49 грн. є неправомірними.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправними дії Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо нарахування комунальному підприємству "Кривбасводоканал" податкового боргу по збору за спеціальне використання води у розмірі 190 582,49 грн. та відображення його на особових рахунках позивача є неправомірними.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати в частині задоволених позовних вимог та позов в цій частині залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за період з 08.05.08 по 13.05.08 підприємство сплачувало суми, які Криворізькою південною ОДПІ відповідно до пп. 7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» зараховувалися на сплату податкового боргу за актом перевірки від 21.12.2007 року №33627/10/25-008 (податкові повідомлення - рішення №/0 у розмірі 206.1 тис. грн..; №/0 у сумі 15.9 тис. грн..). За період з 2008 року по 2017 рік дії Криворізької південної ОДПІ про зарахування сплачених сум по деклараціям на сплату податкового боргу за актом перевірки від 21.12.2007 року №33627/10/25-0008 (податкові повідомлення - рішення №/0 у розмірі 206.1 тис. грн..; №/0 у сумі 15.9 тис. грн..) позивач не оскаржував. Отже, відповідач правомірно у відповідності до вимог чинного законодавства спрямовував сплачені позивачем суми на сплату податкового боргу, вказане на думку відповідача свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому КП «Кривбасводоканал» зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції. Позивач зазначає, що податковий борг у розмірі 190 582.49 грн. зараховано відповідачем із порушенням вимог податкового законодавства, фактично він виник внаслідок безпідставної зміни відповідачем призначення платежу по своєчасно сплаченим позивачем самостійно визначених платежів зі збору на спеціальне водокористування.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до відомостей зворотнього боку облікової картки платників податків КП "Кривбасводоканал", станом на 01.01.2017 року, обліковується податковий борг по збору за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства у сумі 190 582,49 гривень.

За результатами проведеного звіряння взаєморозрахунків, як зазначають відповідачі, було встановлено, що податковий борг у сумі 190 582,49 грн. виник за актом перевірки від 21.12.2007 року №33627/10/25-008.

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування КП «Кривбасводоканал» податкового боргу зі збору на спеціальне водокористування у розмірі 190 582.49 грн. та його відображення в обліковій картці платника протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що орган державної податкової служби протиправно зарахував сплачені позивачем суми поточних податкових зобов'язань, що виникли після 01.01.2011 року в рахунок сплати податкового боргу, що складається з узгоджених податкових зобов'язань, що виникли до 01.01.2011 року. Податкова інспекція неправомірно зараховувала сплачені позивачем суми поточних податкових зобов'язань, що виникли після 01.01.2007 року в рахунок сплати поточного боргу, що складаються з узгоджених податкових зобов'язань, що виникли до 01.01.2011 року.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

Згідно доводів заявника апеляційної скарги, що не заперечується і позивачем у справі, відповідно до проведеного звіряння взаєморозрахунків встановлено, що податковий борг у сумі 190582.49 грн. виник за актом перевірки від 21.12.2007 року №33627/10/25-008 (податкові повідомлення - рішення №/0 у сумі 206.1 тис. грн., №/0 у сумі 15.9 тис. грн..).

У травні 2008 року підприємством подано декларацію по збору за спеціальне використання води I квартал 2008 року на суму 319 733,39 грн., однак відповідачем грошові кошти частково були спрямовані на сплату податкових повідомлень-рішень в сумі 222 029,78 грн., а частково на оплату декларації на I квартал 2008 року.

На наступний квартал підприємство подало декларацію за II квартал 2008 року на суму 294 848,31 грн. і сплатило суму з 09.08.2008 року по 19.08.2008 року, однак відповідачем частина сплаченої суми було віднесено на оплату попередньої декларації в сумі 222 029,78 грн., а решта на погашення поточної декларації за II квартал 2008 року.

У листопаді 2008 року позивач подав декларацію по збору за спеціальне використання води за III квартал 2008 року на суму 321 575,90 грн. та сплатив у період з 09.11.2008 року по 19.11.2008 року в сумі 321 575,90 грн., однак відповідач 1 зарахував частково оплату на погашення попередньої декларації за II квартал 2008 року в сумі 222 029,78 грн., а решта пішла на оплату поточної декларації за III квартал 2008 року.

Позивач зазначає про те, що впродовж 10 років кожний раз з кварталу в квартал вказана сума зараховувалася відповідачем в рахунок попередньої декларації.

Криворізька південна ОДПІ в своїх запереченнях на адміністративний позов та в апеляційній скарзі зазначає, що сплата податкового боргу, який виник на підставі акта від 21.12.2007 року, здійснювалось шляхом перенаправлення податковим органом платежів, які надходили від КП «Кривбасводоканал», зокрема як сплата збору на спеціальне водокористування з 2008 року на підставі п.п. 7 ст. 7 ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», а з 01.01.2011 року після вступу в силу Податкового кодексу України, відповідачем здійснювалось перенаправлення сплачених сум в рахунок існуючого податкового боргу.

Вказане також підтверджується даними зворотнього боку облікової катки платника податку КП «Кривбасводоканал». (а.с.240 - 259 т. 1, а. с. 1-62 т. 2)

Суд зазначає, що станом на час виникнення податкового боргу за актом перевірки від 21.12.2007 року №33627/10/25-008 (податкові повідомлення - рішення №/0 у сумі 206.1 тис. грн., №/0 у сумі 15.9 тис. грн..) відносини, що становлять предмет спору у даній справі було врегульовані ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з 01 січня 2011 року Податковим кодексом України.

Так, згідно із п.п. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 7.7. статті 7 цього ж Закону визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обовязковими платежами) - у рівних пропорціях.

Утім, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу, передбаченого п.п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий орган не наділений правом чи обовязком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

В силу вимог п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 цього Закону активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Отже, згідно законодавства чинного до 01.01.2011 року, податковий орган не мав права самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податків при сплаті податкових зобов'язань з податків, зокрема з метою погашення податкового боргу змінювати період, за який сплачується податкове зобов'язання.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем у справі не було оскаржено в адміністративному та/або судовому порядку дій відповідача з приводу перенаправлення сплачуваних позивачем сум в рахунок наявного податкового боргу на підставі п.п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» .

В свою чергу, з 01 січня 2011 року набув чинності Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пункт 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року, не має зворотної дії в часі. Дія пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України починається з 01 січня 2011 року і може бути застосована лише до тих податкових зобов'язань, які виникли після 01 січня 2011 року.

Станом на 01.01.2011 року у КП «Кривбасводоканал» був наявний податковий борг який виник за рахунок несплачених узгоджених обов'язкових платежів, факт наявності якого підтверджується інформацією облікової картки платника та не заперечується позивачем у справі.

Станом на 01.01.2017 рік сума податкового боргу визначена актом від 21.12.2007 року зменшилась до розміру 190 582,49 гривень за рахунок переплат зі спеціального збору на водокористування.

Суд зазначає, що протягом 10 років з моменту виникнення у КП «Кривбасводоканал» податкового боргу на підставі акту від 21.12.2007 року платником не було ініційовано звернення за оскарження дій відповідача з приводу перенаправлення сплачених позивачем сум в рахунок податкового боргу. Втім, в даному адміністративному позові заявлено вимоги про визнання протиправними дій щодо нарахування позивачу податкового боргу у розмірі 190 582.49 грн. станом на 2017 рік, який є лише частиною податкового боргу, який безперервно обліковується за позивачем з грудня 2007 року.

Суд звертає увагу на те, що відображення в обліковій картці платника наявного податкового боргу станом на 01 січня 2017 року є наслідком дій податкового органу з приводу перенаправлення платежів на погашення податкового боргу, який з урахуванням постійної часткової його сплати за рахунок переплат та поточних платежів зі спеціального збору безперервно продовжував нараховуватись і після 01.01.2011 року до 2017 року.

Таким чином, станом після 01.01.2011 року - часу набрання законної ПК України, наявний у позивача станом на 2017 рік податковий борг обліковується не виключно за рахунок платежів, які виникли до 01.01.2011 року, а за рахунок несплачених поточних платежів з урахуванням перенаправлення коштів відповідачем на погашення податкового боргу який нараховано вже після січня 2011 року.

Таким чином, безумовне визнання протиправними дій відповідача з приводу нарахування позивачу податкового боргу у розмірі 190 582.49 грн. та його відображення в обліковій картці платника на думку суду є недопустимим.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не доведено протиправності дій податкового органу з обліку за позивачем податкового боргу у розмірі 190 582.49 грн. зі спеціального збору на водокористування відтак, на думку суду, відсутніми є підстави для задоволення позовних вимог КП «Кривбасводоканал».

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову в здоволенні позовних вимог КП «Кривбасводоканал».

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.308,ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року у справі №804/3915/17 - скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року у справі №804/3915/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 січня 2018 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай