Справа № 520/9222/17
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9222/17
Провадження № 2-а/520/147/18
РІШЕННЯ

18.01.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до інспектора патрульної поліції 4-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції

лейтенанта поліції Тельнюка Олександра Васильовича

третя особа - Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції

про визнання дій незаконними та скасування постанови

про накладення адміністративного стягнення

по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

7 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом доінспектора патрульної поліції 4-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тельнюка Олександра Васильовича за участю третьої особи Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в м. Одесі ДПП) про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 134436 від 29 липня 2017 року.

У позовній заяві та судовому засіданні 14 листопада 2017 року ОСОБА_1 посилався на те, що відносно нього інспектором УПП в м. Одесі Тельнюком О.В. 29 липня 2017 року складена постанова серії ЕАА № 143436 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Згідно із вказаною постановою: 29 липня 2017 року о 21:00 годині він в м. Одесі, по вулиці Посмітного, 1 здійснив зупинку в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п 8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. вказував, що вважає постанову незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

- так, дійсно 29 липня 2017 року він рухаючись на належному йому автомобілі Ford, державний номер НОМЕР_1, був вимушений здійснити зупинку транспортного засобу у зв'язку з його поломкою. Після чого до нього одразу ж підійшов працівник патрульної поліції, якому він повідомив, що не може прибрати свій транспортний засіб, оскільки відбулася його поломка. Інспектор патрульної поліції 4-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Тельнюк О. В., на зважаючи на ці пояснення вручив йому постанову серії ЕАА № 143436 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Дана адміністративна справа була розглянута на місці вчинення правопорушення, чим були порушенні вимоги ст. ст.258,276 КУпАП, а також позбавило його права на всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин у справі.

У судове засідання 18 січня 2018 року позивач не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 липня 2017 року інспектором УПП в м. Одесі Тельнюком О.В. складена постанова відносно ОСОБА_1 серії ЕАА № 143436 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Згідно із вказаною постановою: 29 липня 2017 року о 21:00 годині ОСОБА_1 в м. Одесі, по вулиці Посмітного, 1 здійснив зупинку в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п 8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені

Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно з п. 10 п. 1 Розділу XII"Перехідні положення" КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 затверджено Правила дорожнього руху. Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо посилання позивача на порушення встановленого КУпАП порядку притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

На думку ОСОБА_1, такі порушення полягали в тому, що було здійснено розгляд справи на місці вчинення правопорушення, чим порушено вимоги ст. ст. 258, 276 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. Згідно з частинами 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч. 2ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Зазначені норми права вказують на те, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Обґрунтовуючи свої доводи про те, що розгляд справи повинен був здійснюватися за місцезнаходженням органу Національної поліції позивач посилається наст. 276 КУпАП, яка визначає місце розгляду справи під час провадження у справі про адміністративне правопорушення. Як раніше зазначалося, у даному випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося. Постанова серії ЕАА № 134436 від 27 липня 2017 року була складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено ч. 4 ст. 258 КУпАП.

За таких обставин посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 276 КУпАП є необґрунтованими.

Також суд враховує висновок Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015, згідно якого скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На час розгляду конституційного подання і прийняття вказаного рішення, Кодексом України про адміністративні правопорушення не було передбачено застосування скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", що набув чинності з 08 серпня 2015 року були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Як раніше зазначалося, на час складення оскаржуваної постанови, ст. 258 КУпАП передбачала спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності було здійснене з дотриманням порядку, встановленого ст. 258 КУпАП у редакції, що діяла на час вчинення правопорушення.

Щодо посилання позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.10 ПДР дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для, зокрема, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом; перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Згідно п. 8.1 Правил, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені (п. 8.4).

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено" - забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Позивач у судовому засіданні 14 листопада 2017 року посилався на те, що його дії щодо зупинки транспортного засобу були обумовлені крайньою необхідністю у зв'язку з поломкою транспортного засобу та узгоджуються з п. 15.14 ПДР України - у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами п.п. 9.9, 9.10, 9.11 правил, про що він повідомив інспектора патрульної поліції 4-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тельнюка Олександра Васильовича, однак його посилання ніяким чином не виплинули на прийняте інспектором рішення, та навіть не було відображено в постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача 26 вересня 2017 року надіслані заперечення на позовну заяву та фото фіксація місця скоєння адміністративного правопорушення.

Однак суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем по справі не заперечувався сам факт зупинки, а зазначалося щодо вимушеності такої зупинки та повідомлення даної обставини інспектору, а тому надані представником відповідача заперечення та фото фіксація не спростовують відомості позивача про вимушеність зупинки.

Також позивачем наданий акт виконаний робіт від 8 серпня 2017 року ТОВ «Віннер-Мотор-спорт», згідно з яким було встановлено несправність електричної цепі управління вентилятора двигуна та рекомендовано провести заміну блоку управління вентилятора, що на думку суду підтверджують твердження позивача щодо вимушеності зупинку транспортного засобу.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 283 КпАП України, ст. 2, 22, 72, 73, 75-77, 242-246, 250-251, 295 КАС України, п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: 67471, АДРЕСА_1) до інспектора патрульної поліції 4-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тельнюка Олександра Васильовича (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), третя особа - Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАА №134436 від 29 липня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання дій незаконними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 24 січня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.