Справа № 520/13127/17
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/170/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого суді - Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України Димура Ігоря Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

31.10.2017 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом та просить ухвалити постанову, якою постанову АР № 388770 від 21.10.2017 року про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - визнати незаконною та скасувати. Провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Звільнити позивача від сплати судового збору. Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 01.11.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання.

07 грудня 2017 року представник Управління патрульної поліції у м. Одеси Департаменту патрульної поліції - Хілініченко Артем Хошанг звернувся до суду з заявою, в якій просить суд залучити Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 07.12.2017 року було залучено Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача до участі у даній справі.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, 06.12.2017 року її представник ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач Інспектор 3-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі лейтенанта поліції Димура Ігор Сергійович у судове засідання також не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції у судове засідання також не з'явився, від представника Хілініченко А.Х. надійшло до суду клопотання про залишення позову без розгляду, з підстав того, що позовна заява підписана не уповноваженою особою. Розгляд справи просив здійснити у відсутності представника третьої особи.

Оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом врахована та обставина, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Так в п. 10 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що 21.10.2017 року інспектором 3-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі лейтенантом поліції Димурою Ігорем Сергійовичем було винесено постанову Серії АР № 388770 справі про адміністративне правопорушення, якою до гр.. ОСОБА_6 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1, 21.10.2017 року близько о 18.19 год. в м. Одесі по вул. Тираспольській здійснила перетин подвійної суцільної лінії чим порушила п. 8.5 Правил дорожнього руху України.

У відповідності до п. 8.5 (е) Правил дорожнього руху України дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Вирішуючи справу по суті суд звертає увагу на те, що позивач до позовної заяви не надала доказів того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є однією і тією ж людиною. У судове засідання позивач не з'явилась, своїх паспортних даних та посвідчення водія до позовної заяви не надала, що, в свою чергу, унеможливлює встановити дану обставину.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, позивачем не доведено неправомірності дій службової особи щодо винесення відносно саме неї, ОСОБА_2, постанови АР № 388770 по справі про адміністративне правопорушення від 21.10.2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_2 до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України Димура Ігоря Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, є необґрунтований та безпідставний, а від так задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання представника третьої особи про залишення позову без розгляду то суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довіреність, видана ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_5, що була посвідчена керівником Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Крива Балка».

Згідно ч. 1 та 2 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідно до статті 245 ЦК форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами. Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Згідно статті 58 Закону України «Про нотаріат» посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, - посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб. Довіреності, які посвідчуються посадовими особами органів місцевого самоврядування, що вчиняють нотаріальні дії, - прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Таким чином суд вважає, що довіреність відповідає вимогам чинного законодавства, посвідчена уповноваженою особою, а від так клопотання представника третьої особи слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 252, 268, 276, 278, 279, 282 Кодексу України про адміністративне правопорушення, Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 72-77, 241, 246, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України Димура Ігоря Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 23.01.2018 року