Справа № 818/1813/17
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2018 р. Справа № 818/1813/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - І.І. Гонтаренко,
представника позивача - О.С.Макаренка,
представника відповідача - Ю.В. Васильченко,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1813/17
за позовом ОСОБА_1
про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачка просить суд визнати незаконним рішення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про відмову у видачі посвідчення про пільги, зобов`язати його оформити та видати посвідчення в установленому законом порядку.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її син - ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2014 був прийнятий на військову службу до Збройних Сил України за контрактом, призначений навідником кулеметного відділення 9623 зенітного ракетного дивізіону (С-300 ПС). ВОС 101281А та набув статусу учасника бойових діях, приймаючи участь в АТО в період з 11.02.2016 - 25.05.2016. Загинув під час несення караульної служби у добовому наряді у якості помічника чергового на КПП відділення 9623 військової частини НОМЕР_1 в с. Данилівка Броварського району Київської області за невстановлених обставин. 20.11.2017 позивачка звернулась до відповідача із заявою про видачу посвідчення про пільги, які гарантовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та передбаченого Постановою КМУ №379 від 28.05.1993. 22.11.2017 було отримано відповідь від військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у видачі посвідчення, мотивовану тим, що на ОСОБА_1 та на її родину пільги не розповсюджуються.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві, зокрема, внаслідок навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження. Відповідно до сповіщення про смерть, виданого Сумським міським військовим комісаріатом від 02.02.2017 №2/376, солдат ОСОБА_3 , 1994 р.н., 26.12.2016, перебуваючи в добовому наряді помічником чергового контрольно - перепускного пункту здійснив одиночний постріл з АК - 74 собі в голову, внаслідок чого помер на місці, тобто загибель військовослужбовця є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Крім того, на момент розгляду даної справ, документів, які б встановлювали іншу причину смерті військовослужбовця до Сумського обласного військового комісаріату не надходило. Представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову.
Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
ОСОБА_3 наказом командира в/чА2860 від 10.12.2014 був прийнятий на військову службу до Збройних Сил України за контрактом (а.с.8-9), призначений навідником кулеметного відділення 9623 зенітного ракетного дивізіону (С-300 ПС). ВОС 101281А та набув статусу учасника бойових діях, приймаючи участь АТО в період з 11.02.2016 - 25.05.2016.
26.12.2016 ОСОБА_3 загинув під час несення караульної служби у добовому наряді у якості помічника чергового на КПП відділення 9623 військової частини НОМЕР_1 в с. Данилівка Броварського району Київської області за невстановлених обставин.
Згідно копії акту службового розслідування щодо з`ясування причин та обставин щодо загибелі навідника зенітного відділення 9623 підрозділу солдата ОСОБА_3 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2017, встановлено, що солдат ОСОБА_3 здійснив самогубство шляхом пострілу в голову з особистої зброї (а.с.24-27).
Відповідно до копії сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого загиблого від 02.02.2017 № НОМЕР_2 , виданого військовим комісаром Сумського обласного військового комісаріату, солдат ОСОБА_3 здійснив одиночний постріл собі в голову, внаслідок чого помер на місці (а.с.6).
Відповідно до витягу з протоколу засідання центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол № 403 від 06.02.2017): "Поранення та причина смерті ОСОБА_3 , пов`язане з проходженням військової служби" (а.с.10).
У листопаді 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Сумського обласного військового комісаріату із заявою про видачу їй посвідчення про право користування пільгами, які встановлені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Листом від 22.11.2017 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 повідомлено про відмову у видачі посвідчення, у зв`язку з тим, що на неї та на її родину пільги встановлені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не розповсюджуються.
Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ст. 1 Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ № 379 від 28.05.1993 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" установлено, що посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься копія сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого загиблого від 02.02.2017 № НОМЕР_2 , виданого військовим комісаром Сумського обласного військового комісаріату де зазначено, що солдат ОСОБА_3 здійснив одиночний постріл собі в голову, внаслідок чого помер на місці. У зв`язку з цим, підстави для видачі посвідчення у відповідача відсутні.
Доводи представника позивача про те, що 10.01.2018 слідчим суддею Броварського міськрайонного суду Київської області постанова слідчого СВ Броварського ВП ГУ НП України в Київській області від 28.09.2017 р. про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не є беззаперечним і достатнім доказом того, що смерть ОСОБА_3 настала з інших, ніж зазначено у висновку службового розслідування, підстав.
Наявність лише постанови слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2018 ніяким чином не свідчить про заподіяння смерті військовослужбовцю ОСОБА_3 сторонньою особою.
Інші доводи представника позивача (відсутність відбитків пальців рук будь-кого на зброї, з якої зроблено вистріл, відсутність даних про вживання алкоголю чи наркотичних засобів загиблим, вказівка у витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії про те, що поранення і причина смерті ОСОБА_3 пов`язані з проходженням ним військової служби) також жодним чином не скасовують висновку службового розслідування про обставини смерті військовослужбовця ОСОБА_3 26.12.2016 під час несення караульної служби у добовому наряді у якості помічника чергового на КПП відділення 9623 військової частини НОМЕР_1 в с. Данилівка Броварського району Київської області.
Крім того, відповідач приймав рішення в той час, коли кримінальне провадження за фактом смерті ОСОБА_3 було закрите (постанова слідчого від 22.11.2017).
На підставі вищезазначеного, суд визнає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України, обґрунтування позовних вимог на які посилається позивач є безпідставними у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного його тексту.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 26.01.2018.

Суддя М.М. Шаповал