Справа № 264/3671/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року справа № 264/3671/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:головуючого судді Міронової Г.М.,суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 жовтня 2017 року у справі № 264/3671/17 (головуючий І інстанції Мирошниченко Ю.М.), складену в повному обсязі 02 жовтня 2017 року в м. Маріуполі Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позову вказав, що 13.02.2017 він звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - Управління) із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. б ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII). На момент звернення до Управління, згідно діючого законодавства в сфері пенсійного забезпечення та наявних даних, що містяться у взятих Управління разом із заявою атестаті, трудовій книжці, довідки з РВК, пільгової довідки № 299-1992, пільгової довідки № 299-1810, акту зустрічної перевірки, довідки про заробітну плату, паспорту, ІПН, рішення комісії з головного управління ПФУ в Донецькій області, в довідках, що підтверджують його загальний та спеціальний стаж праці, має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Зазначав, що його трудовий стаж, що дає право на пенсію за вислугу років і за віком на пільгових умовах (на посаді зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2) становить більше ніж 14 років (відповідно до трудової книжки, і уточнюючої довідки, які надав за вимогою Управління), і відповідно до п. б ст. 13 Закону № 1788-XII має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

Проте, 02.07.2017 ОСОБА_1 отримав рішення № 24 від 12.05.2017 Управління про відмову в призначенні йому пенсії, при цьому Управління відмовило у зарахуванні йому до пільгового стажу за Списком 2 періоду роботи з 30.07.1980 по 27.05.1987 роки на Дніпропетровському Заводі Гірничошахтного устаткування з підстав реєстрації 11.02.2005 припинення юридичної особи в наслідок банкрутства, у зв'язку із чим управління не має правових підстав прийняти до уваги надані позивачем довідки, що уточнюють особовий характер та умови праці, видані Ліквідатором «Дніпропетровському Заводі Гірничошахтного устаткування» від 15.09.2016 №200. Відтак, на думку Управління, його пільговий стаж за Списком 2 складає 7 років 2 місяці 09 днів, що не дає йому права вийти на пенсію за Списком 2. Із вказаним рішенням він не згоден, просить визнати його протиправним та скасувати, а також зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б) ст.13 Закону № 1788-XII, за Списком №2, від дати прийняття його заяви про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, а саме з 12.02.2017.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 жовтня 2017 року у справі № 264/3671/17 позов задоволеночастково.

Визнано неправомірним та скасовано Рішення Управління № 24 від 12.05.2017 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов'язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2017 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону № 1788-XIIз врахуванням до пільгового стажу періоду його роботи з 30.07.1980 по 27.05.1987.

Постанова мотивована тим, щотрудова книжка позивача містить записи про пільговий період роботи позивача на посаді електрозварника в Дніпропетровському заводі гірничошахтного устаткування, суд першої інстанції не прийняв доводи відповідача про не надання позивачем підтверджуючих документів, оскільки такі підстави за умови підтвердження пільгового стажу записами в трудовій книжці не передбачені чинним законодавством. Також, судом першої інстанції зазначено, що не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.Отже, після скасування рішення відповідач зобов'язаний повторно розглянути заяву позивача від 12.02.2017 і прийняти рішення з урахуванням спірних періодів праці позивача на підставі положень Закону № 1788-XIIта Порядку № 22-1.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачподав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 30.07.1980 по 27.05.1987 роки, оскільки цей період ОСОБА_1. працював в КП «Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування», згідно витягу з єдиного реєстру підприємств та організацій України 11.02.2005 зареєстровано припинення юридичної особи внаслідок банкрутства. З огляду на зазначене Управління не має правових підстав прийняти до уваги дані довідки, що уточнюють особливий характер та умови праці видані ліквідатором КП «Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування» від 15.09.2016 №200. Згідно наданих документів ОСОБА_1 має стаж роботи 36 років 07 місяців 23 дні, пільговий стаж за Списком №2 складає 07 років 02 місяці 09 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до п.2. Розділу Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV)пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Законув разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченихЗаконом № 1788-XII.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. б ст.13 Закону № 1788-XIIпрацівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону № 1788-XIIпорядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Законуна роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Відповідно до ст.100 Закону № 1788-XIIособам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058-ІVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з п.16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону № 1788-XIIзастосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до п.3) ч.2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону № 1788-XII, пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Отже всі вищезазначені нормативно-правові акти вказують на те, що зарахування стажу роботи до пільгового стажу за Списком 2, набутого до набрання чинності Закону№ 1788-XII та Закону№ 1058-ІV, здійснюється відповідно до законодавства, яке діяло на час набуття такого стажу.

01.01.1992 набрав чинностіЗакон № 1788-XII, відповідно до якого (ст.13) для зарахування стажу роботи до пільгового, зокрема й за Списком 2, необхідно було дві умови: віднесення відповідної роботи (посади) до Списку 1 чи 2, який затверджувався Кабінетом Міністрів України; та проведення атестації робочих місць. На виконання норм цього Закону Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 1 серпня 1992 року № 442», де було приписано усім підприємствам провести атестацію робочих місць. Тобто, після 01.01.1992 недостатньо було лише віднесення відповідної роботи (посади) до Списку 1 чи 2, необхідно було проведення атестації робочих місць на конкретному підприємстві.

Таким чином до 01.01.1992 такої умови діюче до 01.01.1992 законодавство не містило, достатньо було віднесення певної роботи (посади) по певного Списку, який затверджувався відповідним нормативно-правовим актом.

Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, яка була чинною на період роботи позивача з 30.07.1980 по 27.05.1987, було затверджено «Список виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах».

Згідно з розділом «XXXII. Загальні професії» вказаної Постанови Ради Міністрів СРСР до Списку № 2 віднесено «Електрозварники та їх підручні».

Відповідно до трудової книжки30.07.1980 позивача було прийнято на посаду «електрозварником 4 розряду». Вказана копія трудової книжки була надана відповідачу, що відображено в рішенні відповідача. На вказаній посаді позивач пропрацював до часу звільнення 27.05.1987. Тобто на посаді електрозварника позивач пропрацював 6 років 9 місяців 27 днів.

Враховуючи, що відповідач, без періоду роботи з 30.07.1980 по 27.05.1987 роки, зарахував позивачу у пільговий стаж за Списком 2 7 років 2 місяці 09 днів, з періодом роботи електрозварником з 30.07.1980 по 27.05.1987 роки, пільговий стаж позивача за Списком 2 становитиме 14 років 5 днів, що становить більше 12 років 6 місяців, що є підставою для призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах за Списком 2 у 55 років.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що період роботи з 30.07.1980 по 27.05.1987 року на посаді саме електрозварника є встановленим фактом, оскільки підтверджується трудовою книжкою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу має бути зарахований до пільгового стажу за Списком 2період роботи з 30.07.1980 по 27.05.1987 роки на посаді електрозварника 4 та 5 розрядів відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 от 22.08.56.

Крім того, відповідно до статті 62 Закону № 1788-XIIосновним документом про трудову діяльність є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній», у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Тобто розповсюдження даної постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як вбачається в трудовій книжці позивача міститься запис про його роботу у період з 30.07.1980 по 27.05.1987 року на посаді електрозварника в Дніпропетровському заводі гірничошахтного устаткування.

До того ж позивачем надано до матеріалів справи копію наказу (розпорядження) про прийняття його на роботу від 29.07.1980, електрозварником та наказ (розпорядження) № 309 від 19.04.1983 про перевід на іншу роботу з електрозварника 4 розряду на електрозварника 5 розряду в Дніпропетровському заводі гірничошахтного устаткування, що також підтверджує справжність відомостей, зазначених в трудовій книжці про роботу позивача.

З огляду на те, що трудова книжка позивача містить записи про пільговий період роботи позивача на посаді електрозварника в Дніпропетровському заводі гірничошахтного устаткування, колегія суддів не приймає доводи відповідача про не надання позивачем підтверджуючих документів, оскільки такі підстави за умови підтвердження пільгового стажу записами в трудовій книжці не передбачені чинним законодавством.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 жовтня 2017 року у справі № 264/3671/17 - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 жовтня 2017 року у справі № 264/3671/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко