Справа № 286/245/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кулініч Я.В.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" січня 2018 р. Справа № 286/245/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Кошиль О.Ю.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "25" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду в якому просив зобов'язати УПСЗН Овруцької РДА зробити перерахунок та виплатити йому 5604,84 грн. перерахованої суми за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, а також в подальшому з 01.01.2017 року виплачувати йому доплату до пенсії у розмірі 544, 22 грн. щомісячно без обмежень.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 25.07.2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку шо апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1.

З копії виписки з акту огляду у МСЕК №027680 вбачається, що позивач має часткову втрату професійної працездатності 25% у зв'язку з захворюванням пов'язаним з Чорнобильською катастрофою в період проходження служби в органах внутрішніх справ (а.с. 38).

Довідкою виданою Овруцьким районним відділом управління МВС України в Житомирській області № 214 встановлено, що у період з 01.01.2008 року по 31.12.2015 року у підрозділі ОСОБА_3 отримував доплату до пенсії у зв'язку втратою професійної працездатності, пов'язаної з виконання службових обов'язків по ліквідації аварії на ЧАЕС у сумі 544,22 грн. щомісячно.

У жовтні 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання довідки з розміром призначеної йому суми втраченого заробітку у зв'язку з виконанням робіт пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Листом від 22.11.2016 року №07-04/8239 відповідач повідомив позивача про розмір призначеного відшкодування втраченого заробітку в розмірі 77,15 грн.

Не погоджуючись з нарахуванням розміру відшкодування втраченого заробітку відповідачем позивач звернувся з позовом до суду.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон № 796-XII спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Пунктом 8 ст. 21 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено особам, віднесеним до категорії 2 надавати таку гарантовану державою компенсацію як відшкодування у встановленому законодавством порядку втраченого заробітку, який ВОНИ МАЛИ ДО УШКОДЖЕННЯ ЗДОРОВ'Я, якщо захворювання або каліцтво, що виникли у зв'язку з виконанням робіт, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призвели до стійкої втрати професійної працездатності (без встановлення інвалідності), що встановлено уповноваженою медичною комісією.

Відповідно до листа Міністерства праці України від 04 грудня 1996 року № 06/1-4088 "Про деякі питання, пов'язані з визначенням пільгових пенсій" особам, віднесеним до категорії 2, передбачено відшкодування у встановленому законодавством порядку втраченого заробітку, який вони мали ДО УШКОДЖЕННЯ ЗДОРОВ'Я, якщо захворювання або каліцтво, що виникли у зв'язку з виконанням робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призвели до стійкої втрати професійної працездатності (без встановлення інвалідності), що встановлено уповноваженою медичною комісією.

Сума, яка визначається в процентах до середньомісячного заробітку постраждалого, що відповідає ступеню втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК. Розмір відшкодування втраченого особами заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який вони мали до ушкодження здоров'я. Середньомісячний заробіток визначається за 12 або за бажанням потерпілого за останні повні 3 календарні місяці роботи, що передували даті встановлення стійкої втрати професійної працездатності в зв'язку з виконанням робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Фактично доводи апеляційної скарги позивача як і доводи позовної заяви, зводяться до того, що відповідачем має проводитися виплата відшкодування втраченого заробітку з тої суми заробітку, який він став отримувати після ушкодження здоров'я.

Зазначені доводи позивача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пунктом 8 ст. 21 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що таке відшкодування здійснюється із заробітку, який особа мала ДО УШКОДЖЕННЯ здоров'я. Таким чином подальше збільшення розміру заробітної плати позивача не дає підстав для перерахунку йому цієї суми відшкодування.

Та обставина, що до передачі повноважень з виплати цього відшкодування до Управління праці і соціального захисту населення Овруцької РДА позивач отримував відшкодування за своїм місцем роботи в іншому розмірі, не зобов'язує відповідача діяти всупереч вимогам законодавства.

Щодо покликання суду на лист листа Міністерства праці України від 04 грудня 1996 року № 06/1-4088, то він фактично містить покликання на загальні норми, що регулюють порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст.ст.1195 та 1197 ЦК України). Зазначеними нормами визначено, що середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що ПЕРЕДУВАЛИ ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я.

Аналогічні норми містилися і у п.22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472 та які вже втратили чинність): середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

Отже висновок суду першої інстанції є вірним, що розмір відшкодування втраченого заробітку нарахований та виплачується ОСОБА_3 згідно норм чинного законодавства. Наявність судового рішення у спорі між позивачем та його роботодавцем з питань виплати відшкодування не має правового значення при вирішенні даного спору.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому відсутні підстави у задоволені вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "25" липня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "24" січня 2018 р.