Справа № 826/560/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2018 року 13:18 № 826/560/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П., при секретарі судового засідання Ксендзові А.С. розглянув у судовому засіданні справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія»
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Романюха Д.М.;

від відповідача: не з'явився.

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 січня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві, в якому просить визнати дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ «Торгова електрична компанія» () з податку на прибуток підприємств з додатками за півріччя 2015 року протиправними та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві визнати податкову декларацію ТОВ «Торгова електрична компанія» () з податку на прибуток підприємств з додатками за півріччя 2015 року такою, що подана 07.09.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо відмови прийняти податкову декларацію без мотивування причин такої відмови.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити зі підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заперечень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» є юридичною особою, зареєстрованою Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією 08.07.2009 р. за № 1 033998.

10.07.2015 р. ТОВ «ТЕК» було взято на облік в органах державної податкової служби за № 36684.

07.09.2015 р. позивачем було подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві в електронній формі податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за півріччя 2015 року, яку ДПІ в Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві прийняла 07.09.2015 р. о 17:33, реєстраційний номер , що підтверджується електронною квитанцією № 2.

У рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності», поданої 07.09.2015 р. декларації з податку на прибуток підприємств за півріччя 2015 р. до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві, позивачем задекларовано від'ємне значення об'єкту оподаткування.

30.12.2015 р. позивачем отримано лист за вих. № 53217/10/26-59-15-03-66, згідно якого відповідач повідомляв ТОВ «ТЕК», що подана податкова декларація з податку на прибуток підприємств за півріччя 2015 року не вважається податковою декларацією.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків і зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 9.1.1 п. 9.1 статті 9 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) податок на прибуток належить до загальнодержавних прямих податків, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу III ПК України.

Відповідно до положень п. 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Порядок подання податкової декларації врегульований положеннями ст. 49 ПК України, де закріплено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо коленого окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до положень абз. 9 п.57.1 ст. 57 ПК України у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник додатку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Законом України N71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. внесені зміни до статті 57 Податкового кодексу України, які вступили в силу 01.01.2015 року, зокрема п. 57.1 статті 57 ПК України викладено у новій редакції.

Так, пунктом 57.1 статті 57 ПК України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року) право платника податків на подання податкової декларації за перший квартал у разі отримання збитку за підсумками першого кварталу звітного року не передбачене.

Відмова відповідача у визнанні поданої ТОВ "ТЕК" декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2015 року податковою звітністю обґрунтована саме положеннями статті 57 ПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року.

Однак, суд звертає увагу на те, що положеннями вищезгаданого Закону України від 28.12.2014 року передбачено внесення змін до підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, а саме викладено пункт 9 у наступній редакції: "У січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік".

Таким чином, з огляду на положення п. 9 підрозділу 4 Розділу XX Перехідні положення ПК України, при розрахунку та сплаті щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у звітному (податковому) 2015 році мають застосовуватися положення п. 57.1. статті 57 ПК України, в редакції, що діяла до 01.01.2015 року.

Згідно з положеннями п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 ст. 49 ПК України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Як з'ясовано під час розгляду справи фактів порушення позивачем вимог п. 48.3 та п. 48.4 статті 48 ПК України у декларації з податку на прибуток не встановлено, а відтак у відповідача виник обов'язок з прийняття такої декларації.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Таким чином, зважаючи на те, що під час перевірки поданої ТОВ «ТЕК» податкової декларації з податку на прибуток підприємств за півріччя 2015 р. відповідачем не було виявлено жодних порушень при заповненні всіх обов'язкових реквізитів, передбачених приписами податкового законодавства, суд визнає відмову ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві у прийнятті вказаної податкової декларації необґрунтованою, протиправною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, що є підставою вважати податкову декларацію ТОВ «Торгова електрична компанія» () з податку на прибуток підприємств з додатками за півріччя 2015 року такими, що подані ТОВ «ТЕК» в день їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 07.09.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» (04050, м.Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ «Торгова електрична компанія» (04050, м.Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, ) з податку на прибуток підприємств з додатками за півріччя 2015 року протиправними.

Вважати податкову декларацію ТОВ «Торгова електрична компанія» (04050, м.Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, ) з податку на прибуток підприємств з додатками за півріччя 2015 року такими, що подані ТОВ «Торгова електрична компанія» в день їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві - 07.09.2015 р.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» (04050, м.Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, ) судові витрати в сумі 1 378,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві (04107, м.Київ, вул. Баггаутівська, 26, ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко

Повний текст судового рішення складено та підписано 19.01.2018 р.