Справа № 821/1704/17
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1704/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20 червня 2017 року № 38305-0000,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1) до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі- відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 20 червня 2017 року № 38305-0000.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що без проведення перевірки податковим органом прийнято рішення № 38305-0000 від 20 червня 2017 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 16212,6 грн. Між позивачем та Новотроїцькою районною державною адміністрацією 29 серпня 2008 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 50,18 га для ведення фермерського господарства строком на 25 років. Позивачем свого часу було створено ФГ «Камелія-2011», яке використовувало зазначену земельну ділянку. У 2012 році ФГ «Камелія-2011» реорганізовано шляхом приєднання до ФГ «Єресько О.В.», яке є правонаступником ФГ «Камелія-2011».

Новостворене господарство користується земельною ділянкою, своєчасно сплачує орендну плату та подає до контролюючих органів відповідну звітність. Оскаржуваним рішенням відповідач намагається примусити позивача двічі заплатити орендну плату за вказаним договором оренди землі. Окрім того, відповідачем порушено вимоги п.286.5 ст.286 ПК України щодо строків вручення податкового повідомлення рішення. Позивач вважає, що прийняте рішення суперечить законодавству з питань оподаткування та підлягає скасуванню.

До суду надані письмові заперечення, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки рішення податкового органу від 20 червня 2017 року прийнято на підставі норм діючого податкового та земельного законодавства. Зокрема, положень ст.ст.285, 286, 288 ПК України та ст.ст.4, 5, 13, 30 Закону України «По оренду землі».

Ухвалою суду від 13 листопада 2017 року провадження по справі відкрито, справу призначено до судового розгляду на 21 листопада 2017 року.

21 листопада 2017 року судом задоволені клопотання представників сторін про зупинення провадження у справі для надання додаткових доказів до 05 грудня 2017 року.

05 грудня 2017 року судом задоволено клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі для надання додаткових доказів, справу призначено на 13 грудня 2017 року.

В зв'язку з неявкою сторін 13 грудня 2017 року, розгляд справи відкладено на 15 грудня 2017 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України " Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VІІІ, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

Пунктом 10 розділу "Перехідні положення" КАС України, в редакції Закону України № 2147 - VІІІ, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні 15 грудня 2017 року судом було поставлено на обговорення питання щодо продовження розгляду справи за правилами КАС України, в редакції Закону України № 2147 - VІІІ, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного) та протокольно ухвалено щодо продовження розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

З метою надання додаткового часу представнику позивача для подання відповіді на заперечення представника відповідача, судове засідання було відкладено до 11 січня 2018 року.

11 січня 2018 року судове засідання не відбулося в зв'язку з перебуванням судді по справі на лікарняному, розгляд справи перенесено на 24 січня 2018 року.

Належно повідомлені сторони в судове засідання 24 січня 2018 року не з'явилися. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Згідно п.1 ч.3, ч. 9 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, наданих в судовому засіданні 15 грудня 2017 року, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

15 серпня 2017 року позивачем отримано податкове повідомлення - рішення № 38305-0000 від 20 червня 2017 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Херсонській області, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» за 2017 рік в розмірі 16212,6 грн. (далі- Рішення від 20 червня 2017 року).

Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням- рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Положеннями пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п.288.2 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.п.288.3, 288.4 ст.288 ПК України).

Приписами п.п. 285.1, 285.2 ст. 285 ПК України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року. Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які надсилають платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення - рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (п. 286.5 ст. 286 ПК України).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Новотроїцькою районною державною адміністрацією 29 серпня 2008 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 50,18 га для ведення фермерського господарства строком на 25 років (далі- Договір оренди). Договір зареєстрований у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 листопада 2008 року за № 4АА 72700333.

Відповідно до вимог п.288.1 ст.288 ПК України на адресу податкового органу 27 січня 2017 року Новотроїцькою селищною радою надано перелік орендарів земельних ділянок державної власності станом на 01 січня 2017 року. Серед орендарів зазначена ОСОБА_1 з нарахуванням їй орендної плати в розмірі 16212,16 грн. відповідно до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Податковим органом, в порядку п.286.5 ст.286 ПКУ нараховано податкове зобов'язання на вказану суму та прийнято Рішення від 20 червня 2017 року.

Як встановлено судом, позивачем в 2011 році було створено фермерське господарство «Камелія-2011», яке використовувало земельну ділянку, отриману в оренду згідно Договору оренди, сплачувало орендну плату та подавало до контролюючих органів відповідну звітність. У 2012 році ФГ «Камелія-2011» реорганізовано шляхом приєднання до ФГ «Єресько О.В.». З того часу ФГ «Єресько О.В.» користується земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, сплачує орендну плату за землю та складає і подає відповідні звітності, що підтверджено витягами з інтегрованої картки господарства, податковими деклараціями з плати за землю за 2015-2017 роки та відповідними платіжними дорученнями. Статутом новоствореного фермерського господарства визначено, що ФГ «Єресько О.В.» є правонаступником ФГ «Камелія-2011».

Проте, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року №973-IV (далі- Закон № 973) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.12 Закону № 973 землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Частиною 1 ст. 8 Закону № 973 визначено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону № 973 діяльність фермерського господарства припиняється у разі реорганізації фермерського господарства.

Отже, при реорганізації ФГ «Камелія-2011» фактично припинило свою діяльність і державну реєстрацію, що підтверджено записом в ЄДРПОУ від 24 квітня 2012 року.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі- Закон № 161) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування (ст.4 Закону № 161). Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ст.5 Закону № 161). Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін (ст.30 Закону № 161).

Наведені норми закону зобов'язують орендаря діяти відповідно до умов договору оренди та змінювати умови договору виключно за взаємною згодою сторін.

Згідно ч. 4 ст. 32 Закону «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Проте, саме в Договорі оренди, зокрема, пункті 38 зазначено, що реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно ст.8 Закону «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

Однак в Договорі оренди від 29 серпня 2008 року міститься умова про те, що надання в суборенду земельної ділянки можливо лише за згодою орендодавця (п.18 Договору оренди).

Відповідно до пункту 7.1 Статуту ФГ «Єресько О.В.» господарство використовує земельні угіддя, передані йому засновниками, або набуті (придбані, орендовані залучені на інших умовах) у процесі діяльності.

Позивачем не надано належних доказів, які б підтвердили передачу права на користування земельною ділянкою за згодою орендодавця фермерському господарству «Єресько О.В.», що обумовило би законність користування землею цим господарством.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивач, або ФГ «Камелія-2011» інформували податковий орган про перехід права користування земельною ділянкою до ФГ «Єресько О.В.». Отже, суб'єктом плати за землю є саме орендар земельної ділянки - позивач ОСОБА_1.

Аналогічна позиція викладена в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року по справі № 821/4226/14.

Що стосується порушення строків вручення Рішення від 20 червня 2017 року позивачу, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося, згідно п.286.5 ст.286 ПКУ нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які надсилають платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення - рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, тобто без проведення перевірки. Рішення від 20 червня 2017 року отримано позивачем особисто 15 серпня 2017 року. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5 ст.287 ПКУ). Отже, строк вручення позивачу податковим органом оскаржуваного рішення не звужує та не порушує його прав та обов'язків, оскільки перебіг строку для сплати податку та оскарження такого рішення починається з дня, наступного за днем отримання податкового-повідомлення рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, наданими сторонами і дослідженими судом належними доказами підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Херсонській області Рішення від 20 червня 2017 року прийнято законно та з додержанням норм діючого законодавства України, а позовні вимоги ОСОБА_1 - безпідставні та необґрунтовані.

Судові витрати по справі не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 205, 242- 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 8.3.13