Справа № 753/14443/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання розпоряджень нечинними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві про визнання протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва щодо неврахування при перерахунку пенсії: отриманих доходів до 01.07.2000 року у ДП «Цеп тер Інтернаціональ Україна» за січень - червень 1995 року та жовтень 1995 року; застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні 2007 рік; підвищення розміру пенсії за віком на 12,5%.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила - скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Скаржник наголошує, що при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком Відповідач не повинен був обраховувати нові коефіцієнти, що використовуються при розрахунку пенсії, а повинен був застосувати коефіцієнти, що були розраховані при останньому перерахунку пенсії по інвалідності (тобто застосувати документи, що були наявні в пенсійній справі).

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, зі змісту якого вбачається, що згідно із первинними документами, відомостями про заробітну плату, під час обрахування розміру пенсії до обрахунку не було включено заробітну плату за період січень-липень 1995 року, жовтень 1995 року, оскільки заробітну плату отримувала не ОСОБА_2, а ОСОБА_3, виправлень у наданих до перевірки документах не виявлено. Між іншим, пенсійним фондом зазначено, що останнім правомірно було змінено коефіцієнт стажу, оскільки збільшився стаж позивача, відповідно, змінився і коефіцієнт.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі заяви позивача від 03.01.2017 року ЛО УПФУ в м. Києві здійснило переведення ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на підставі розпорядження 820874 від 06.02.2017 року. Згідно розпорядження 820874 від 16.05.2017 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 03.01.2017 року.

ОСОБА_2 до заяви про перехід на пенсію за віком подала довідки про заробітну плату від 19.10.2016 року №86, видану Інститутом експериментальної патології, онкології та радіобіології ім. Р.Є. Кавецького НАН України, та від 29.11.2016 року №702, видану Дочірнім підприємством «Цептер Інтернаціональ Україна».

Перевіркою первинних документів, на підставі яких видано довідку від 19.10.2016 року №86, виданої Інститутом експериментальної патології, онкології та радіобіології ім. Р.Є. Кавецького НАН України, не виявлено розбіжностей між відомостями, зазначеними у довідці та первинними документами. Про результати перевірки відповідачем складено акт від 21.02.2017 року №376.

Перевіркою первинних документів, на підставі яких Дочірнім підприємством «Цептер Інтернаціональ Україна» видано довідку від 29.11.2016 року № 702, встановлено відхилення між даними, зазначеними у довідці та первинними документами по заробітній платі за 1995 рік. При цьому платіжні відомості за січень-червень та жовтень 1995 року для перевірки не надавались. Про результати перевірки відповідачем складено акт від 06 березня 2017 року № 487.

Після проведення перевірки позивач надала довідку про заробітну плату від 31.03.2017 року №29/1, видану Дочірнім підприємством «Цептер Інтернаціональ Україна». Відповідно до відомостей зазнаних у довідці відсутня заробітна плата за січень-червень та жовтень 1995 року.

Повторною перевіркою первинних документів, на підставі яких Дочірнім підприємством «Цептер Інтернаціональ Україна» видано довідку від 29.11.2016 року №702, встановлено, що за січень-червень 1995 року ОСОБА_3 отримувала відповідну заробітну плату та за жовтень 1995 року наявна заробітна плата ОСОБА_2. Однак, відомостей про перерахування з заробітної плати за цей період внесків до Пенсійного фонду не виявлено. Про результати перевірки складено відповідний акт від 11.07.2017 року № 1373.

Тобто з викладеного вбачається, що згідно із первинними документами - відомостями про заробітну плату - за період з січня 1995 року по червень 1995 року заробітну плату отримувала не ОСОБА_2, а ОСОБА_3. Відповідних виправлень у наданих для перевірки документах не має.

Не погоджуючись із такими висновками пенсійного фонду, зокрема, які виявились: у не включенні при обрахунку пенсії заробітної плати за період січень-липень 1995 року, жовтень 1995 року; помилковому розрахуванні пенсії за віком на підставі даних про стаж та заробітну плату на час подання заяви про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком; не врахуванні передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію; позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно проведено перерахунок пенсії, з урахуванням всіх наявних у позивача складових, а отже пенсія за віком обрахована та виплачується ОСОБА_2 згідно чинного законодавства.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком в повному обсязі, мотивуючи свою позицію наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач після попереднього перерахунку пенсії по інвалідності в 2013 році (розпорядження № 820874 від 04.04.2013 року) продовжувала працювати та набула більше 24 місяці страхового стажу, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

А отже Відповідач мав застосувати відомості про зарахований стаж, коефіцієнт заробітної плати та інші показники, необхідні для розрахунку пенсії за даними пенсійної справи, тобто, на день розрахунку (останнього перерахунку) пенсії по інвалідності, що мало місце згідно розпорядження № 820874 від 04.04.2013 року, за виключенням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, яку Відповідач мав взяти за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (позивач звернулась за призначенням пенсії 01.03.2017 року), тобто за 2014 - 2016 роки, що становить 3764,40 грн.

Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач при призначенні пенсії за віком застосував середню заробітну плату за 2014 - 2016 роки в розмірі 3764,40 грн., що підтвердив і сам позивач разом з своїм представником, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про застосування при перерахунку пенсії коефіцієнту з урахуванням кратності, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 10.01.2006 року № 3297-ІV передбачала право на призначення пенсії за віком при наявності 20 років страхового стажу.

Відповідно всі обрахування розміру пенсії, коефіцієнтів стажу та заробітної плати, перерахунки пенсії, у тому числі у 2013 році, здійснено за нормами цього Закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що стаж ОСОБА_2 станом на 04.04.2013 року становив 36 років 9 місяців 19 днів, тому 16 річний стаж понад необхідні 20 років враховано як понаднормовий стаж.

Після набрання чинності 01.10.2011 року Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року змінено умови виникнення права на призначення пенсії за віком, зокрема до стажу та віку.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 08.07.2011 року № 3668-VІ для призначення пенсії за віком жінкам необхідно мати 30 років страхового стажу.

Під час переведення ОСОБА_2 на пенсію за віком здійснено обрахування її стажу станом на день звернення 03.01.2017 року з заявою про переведення її на пенсію за віком.

Обрахування позивачу пенсії за віком здійснено відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 06.12.2016 року № 1774-УІІІ, чинних на день здійснення переведення.

Стаж позивача станом на 06.02.2017 року становив 39 років 6 місяців 17 днів, тому 9 річний стаж понад необхідні 30 років враховано як понаднормовий стаж.

Колегія суддів наголошує, що призначення, перерахунки та переведення пенсій з виду на вид здійснюється відповідно до чинного на час вчинення відповідної дії законодавства.

Оскільки вимоги до стажу, віку, у 2006 році та у 2017 році, передбачені чинним законодавством змінились, відповідно під час обрахування розміру пенсії змінились і коефіцієнти, визначені згідно Закону.

Крім того, позивач після призначення їй пенсії по інвалідності продовжувала працювати та до заяви від 03.01.2017 подала довідку Голосіївського районного центру зайнятості від 12.10.2016 року № 963 та копію трудової книжки, відповідно до якої стаж її роботи станом на січень 2017 року збільшився. Під час обрахування розміру її пенсії враховано весь страховий стаж.

Так, згідно розпорядження про перерахунок пенсії по інвалідності від 04.04.2013 року загальний стаж роботи становив 35 років 9 місяців 17 днів, а згідно розпорядження від 16.05.2017 року - 39 років 9 місяців 20 днів. Внаслідок цього змінився і коефіцієнт стажу з урахуванням кратності з 0.36750 на 0.39970.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що управлінням правомірно змінено коефіцієнт стажу, оскільки збільшився стаж роботи ОСОБА_2 і, відповідно, змінився коефіцієнт стажу, а отже позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про обрахунок пенсії за віком із застосуванням підвищення на 12,5% відповідно до ст.. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають, зокрема, жінки після досягнення 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до ст.27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст.27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Судом встановлено, що з 20.02.2006 року позивач отримувала пенсію по інвалідності.

На момент звернення позивача до відповідача за призначенням пенсії за віком, тобто станом на 03.01.2017 року вона досягала віку 57 років 6 місяців, визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та такого, що відповідно до ст.29 Закону дає право на підвищення пенсії.

Разом з тим таке підвищення можливе за умови більш пізнього виходу на пенсію особою, яка досягла пенсійного віку.

Так як перехід позивача з одного виду пенсії на інший не є виходом на пенсію у більш пізній час, вона не набула права на підвищення пенсії, встановленого ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з чим така позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо неврахування при обрахунку пенсії заробітної плати за період січень-липень 1995 року, жовтень 1995 року, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з п.п.3 п.2.1 Порядку для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку до заяви про призначення пенсії за віком надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при зверненні до пенсійного фонду із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, позивачем надано Відповідачу довідку про заробітну плату № 702 від 29.11.2016 року, складену ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» та довідку інституту експериментальної патології онкології і радіобіології Р.Є.Кравецького НАН України від 19.10.2016 року № 86. що підтверджували доходи за вказані вище періоди. При цьому, ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» повідомило, що розрахунково-платіжні відомості за січень - червень та жовтень 1995 року є в наявності та вони відповідають законодавству на момент їх складення (листи вих. № 14 від 21.04.2017 року та вих. № 15 від 16.05.2017 року).

Перевіркою первинних документів, на підставі яких видано довідку від 19.10.2016 року №86, виданої Інститутом експериментальної патології, онкології та радіобіології ім. Р.Є. Кавецького НАН України, не виявлено розбіжностей між відомостями, зазначеними у довідці та первинними документами. Про результати перевірки відповідачем складено акт від 21.02.2017 року №376.

Перевіркою первинних документів, на підставі яких Дочірнім підприємством «Цептер Інтернаціональ Україна» видано довідку від 29.11.2016 року № 702, встановлено відхилення між даними, зазначеними у довідці та первинними документами по заробітній платі за 1995 рік. При цьому платіжні відомості за січень-червень та жовтень 1995 року для перевірки не надавались. Про результати перевірки відповідачем складено акт від 06 березня 2017 року № 487.

Після проведення перевірки позивач надала довідку про заробітну плату від 31.03.2017 року №29/1, видану Дочірнім підприємством «Цептер Інтернаціональ Україна». Відповідно до відомостей зазнаних у довідці відсутня заробітна плата за січень-червень та жовтень 1995 року.

Повторною перевіркою первинних документів, на підставі яких Дочірнім підприємством «Цептер Інтернаціональ Україна» видано довідку від 29.11.2016 року №702, встановлено, що за січень-червень 1995 року ОСОБА_3 отримувала відповідну заробітну плату та за жовтень 1995 року наявна заробітна плата ОСОБА_2. Однак, відомостей про перерахування з заробітної плати за цей період внесків до Пенсійного фонду не виявлено. Про результати перевірки складено відповідний акт від 11.07.2017 року № 1373.

Тобто, згідно із первинними документами - відомостями про заробітну плату - за період з січня 1995 року по червень 1995 року заробітну плату отримувала не ОСОБА_2, а ОСОБА_3. Відповідних виправлень у наданих для перевірки документах не має.

З метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи що розглядається, судом апеляційної інстанції у ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» було запитано наступну інформацію: чи працювала ОСОБА_2 у ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» або чи перебувала у цивільно-правових відносинах із ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» у січні-вересні 1995 року; надати суду, в разі наявності, книгу «розрахунково платіжні відомості комісійних винагород 1995 року презентантам» в частині проведених виплат за січень-вересень 1995 року та жовтень 1995 року; щодо періоду роботи ОСОБА_2 у ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» та інформації щодо отриманої нею заробітної плати в період з січень-вересень 1995 року, та в жовтні 1995 року; у зв'язку із чим до вказаного підприємства було направлено відповідний запит.

У відповідь на вказаний запит, ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» було надано відповіді на вказані питання та оригінал книги «розрахунково платіжні відомості комісійних винагород 1995 року презентантам».

З аналізу наданої відповіді вбачається, що ОСОБА_2 в період січень - вересень 1995 року перебувала цивільно-правових відносинах з ДП «Цептер Інтернаціональ Україна», вона надавала презентаційні послуги згідно цивільно-правового договору № 100108 від 21.09.1994 р. та отримувала комісійну винагороду.

ОСОБА_2 не перебувала в трудових відносинах з ДП «Цептер Інтернаціональ Україна». Між ОСОБА_2 та ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» 21.09.1994 р. був укладений цивільно-правовий договір № 100108, згідно якого вона здобула повноваження стосовно надання презентаційних та консультаційних послуг підприємству та згідно якого отримувала комісійну винагороду.

З аналізу оригіналу книги «розрахунково платіжні відомості комісійних винагород 1995 року презентантам» судом апеляційної інстанції встановлено, що ідентифікація осіб, які надавали презентаційні послуги згідно цивільно-правових договорів, здійснювалась по періоду роботи, номерам договорів, та прізвищу, імені по-батькові.

Як вбачається з даної книги, в період з січня 1995 року по червень 1995 року, жовтень 1995 року заробітну плату отримувала ОСОБА_3 (за номером ідентифікатором №100108). Відповідних виправлень у наданих для перевірки документах не має.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції також встановлено, що у всі наступні періоди, зокрема з листопада 1995 року і далі, працювала ОСОБА_2 (за номером ідентифікатором №100108). Даний факт не заперечується і відповідачем.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, підприємством було допущено помилку в імені, та помилково вказано замість ОСОБА_2 - ОСОБА_3, однак номер ідентифікатор №100108 не змінювався протягом всього періоду.

Крім того, як вже було зазначено, за результатами перевірки ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» відповідачем було складено акт від 06 березня 2017 року № 487, який було підписано і зауваженнями, зокрема було зазначено: «За період січень-травень 1995 року, жовтень 1995 року на підприємстві відомості є, але оформлені не належним чином».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії із врахуванням отриманих доходів до 01.07.2000 року у ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» за січень - червень 1995 року та жовтень 1995 року підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року - скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва щодо неврахування при перерахунку пенсії: отриманих доходів до 01.07.2000 року у ДП «Цеп тер Інтернаціональ Україна» за січень - червень 1995 року та жовтень 1995 року.

Зобов'язати Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 із врахуванням: отриманих доходів до 01.07.2000 року у ДП «Цеп тер Інтернаціональ Україна» за січень - червень 1995 року та жовтень 1995 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст постанови складено « 22» січня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма