Справа № 816/1759/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Удовіченко
Суддя-доповідач: Кононенко З.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1759/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2017, суддя С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.11.17 по справі № 816/1759/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (кадастрові номера НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення державної форми власності площами 44,6 га та 105 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населених пунктів на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передачі земельних ділянок в оренду терміном на 21 рік з орендною платою в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки, яке оформлене листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04 квітня 2017 року №3498/6-17,

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (кадастрові номера НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення державної форми власності площами 44,6 га та 105 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населених пунктів на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передати земельні ділянки в оренду терміном на 21 рік з орендною платою в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки, з урахуванням висновку суду.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ Держземагенства у Полтавській області дійшло помилкових висновків щодо віднесення земельних ділянок на які розроблено проекти землеустрою до земель колективної власності, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація щодо КСП "Лутовинівське" відсутня, що дає підстави вважати, що така юридична особа є припиненою, що виключає можливість її існування на момент розгляду відповідачем клопотань. Крім того, існування такої форми власності, як колективна на момент прийняття оскаржуваної відмови чинним законодавством не передбачена.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (кадастрові номера НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення державної форми власності площами 44,6 га та 105 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населених пунктів на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 04 квітня 2017 року №3498/6-17,

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (кадастрові номера НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення державної форми власності площами 44,6 га та 105 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населених пунктів на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 44, га та 105 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населено пункту на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області (а.с. 14-15).

02 квітня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області видано наказ №2481-СГ та наказ №2484-СГ про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовною площею 105,0 га та 44,6 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби, розташованої на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 145-146).

21 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) сільськогосподарського призначення державної власності площею 105 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населеного пункту на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передати земельну ділянку в оренду терміном на 21 рік з орендною платою в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки (а.с. 142).

21 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_3) сільськогосподарського призначення державної власності площею 44.6 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населеного пункту на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передати земельну ділянку в оренду терміном на 21 рік з орендною платою в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки (а.с. 143).

За результатами розгляду вищевказаних заяв Головним управління Держземагенства у Полтавській області 04 квітня 2017 року прийнято рішення, викладене в листі №3498/6-17, яким позивачу повідомлено, що за інформацією, наданою Держгеокадастром у Козельщинському районі Полтавської області, земельні ділянки площею 44,6 га з кадастровим номером НОМЕР_4 та площею 105 га з кадастровим номером НОМЕР_2, які знаходяться за межами населених пунктів на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_5, зареєстрованого за №1 від 19 червня 1995 року та виданого КСП "Лутовинівка", відносяться до земель колективної власності. Головне управління не має повноважень щодо розпорядження землями колективної власності (а.с. 144).

Позивач не погоджуючись із таким рішенням Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, оформлена листом від 04.04.2017 р. № 3498/6-17, є протиправною, оскільки не містить передбачених законодавством підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 8 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 186-1 цього Кодексу проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (ч.4 ст.186-1 ЗК України).

Частиною 5 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

За приписами частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина 6 статті 186-1 Земельного кодексу України).

Як вбачається з 02 квітня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області видано наказ №2481-СГ та наказ №2484-СГ про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовною площею 105,0 га та 44,6 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби, розташованої на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 145-146).

21 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) сільськогосподарського призначення державної власності площею 105 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населеного пункту на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передати земельну ділянку в оренду терміном на 21 рік з орендною платою в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки (а.с. 142).

21 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_3) сільськогосподарського призначення державної власності площею 44.6 га для сінокосіння і випасання худоби за межами населеного пункту на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передати земельну ділянку в оренду терміном на 21 рік з орендною платою в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки (а.с. 143).

За результатами розгляду вищевказаних заяв Головним управління Держземагенства у Полтавській області 04 квітня 2017 року прийнято рішення, викладене в листі №3498/6-17, яким позивачу повідомлено, що за інформацією, наданою Держгеокадастром у Козельщинському районі Полтавської області, земельні ділянки площею 44,6 га з кадастровим номером НОМЕР_4 та площею 105 га з кадастровим номером НОМЕР_2, які знаходяться за межами населених пунктів на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_5, зареєстрованого за №1 від 19 червня 1995 року та виданого КСП "Лутовинівка", відносяться до земель колективної власності.

Так, відповідач стверджує, що спірні земельні ділянки площею 44,6 га з кадастровим номером НОМЕР_4 та площею 105 га з кадастровим номером НОМЕР_2 належать до колективної власності на підставі державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_5, зареєстрованого за №1 від 19 червня 1995 року та виданого КСП "Лутовинівка", внаслідок чого в управління немає повноважень щодо розпорядження нею.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи відповідача хибними, оскільки з 01.01.2002 року - дати набрання чинності Земельним кодексом України - в Україні не існує права колективної власності.

Так, відповідно до частини 3 статті 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Такої форми власності, як колективна, Земельним кодексом України не передбачено, а тому посилання відповідача в обгрунтування оскаржуваної відмови на факт належності спірної земельної ділянки до земель колективної власності є неправомірним.

Як встановлено статтею 80 ЗК України, суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з частиною 1 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

У відповідності до частини 2 статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Вичерпний перелік земель, які не можуть передаватися у приватну власність визначено частиною 4 цієї статті, і спірна земельна ділянки до таких земель не належить.

Колегія суддів зазначає, що процес розпаювання земель колишніх колгоспів відбувався ще у 2000-2002 роках, а тому державний акт на який посилається відповідач не може вважатись належним доказом права колективної власності на спірну земельну ділянку.

Крім того, відповідачем на підтвердження своєї позиції не надано суду державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_5, виданий КСП "Лутовинівське".

Також, колегія суддів, звертає увагу, що відповідно до наданого Козельщинською районною державною адміністрацією Полтавської області розпорядження від 21 лютого 2000 року №59, перереєстровано КСП "Лутовинівське" в приватне сільськогосподарське підприємство "Лутовинівське" (а.с. 168).

Частиною четвертою статті 91 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Положення частини четвертої статті 91 Цивільного кодексу України у взаємозв'язку із положенням пункту 11 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України необхідно розуміти таким чином, що з моменту внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи припиняється і право власності.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 15 березня 2005 року до Державного реєстру внесено запис про припинення юридичної особи Приватного сільськогосподарського підприємства "Лутовинівське" (), номер запису 3000041 та правонаступники відсутні (а.с. 170-173).

Таким чином, оскільки до Єдиного державного реєстру внесено запис про припинення юридичної особи ПрСП "Лутовинівське", правонаступника КСП "Лутовинівське", припиняється і право колективної власності на земельну ділянку згідно Державного акта на право колективної власності виданого КСП "Лутовинівське".

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно вимог земельного законодавства, чинного на момент діяльності КСП "Лутовинівське", землі КСП, що перебували у колективній власності, підлягали розпаюванню між його членами, при цьому, невитребувані (нерозпайовані) землі перейшли до складу земель запасу державної власності.

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-01 та №НВ-017 (а.с. 113-123) земельні ділянки площами 44,60 га та 105,00 га відносяться до земель державної форми власності, при цьому, право власності чи користування на такі земельні ділянки (їх частини) іншим особам не надавалося.

Таким чином, матеріалами справи фактично спростовуються твердження відповідача про те, що вищезазначені земельні ділянки відносяться до земель колективної власності.

При цьому, слід зазначити, що ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, що отримуючи наказ (дозвіл) на розробку проекту землеустрою позивач мав очікувані сподівання на отримання земельної ділянки у користування, забезпечуючи виконання такого наказу, при цьому відповідач, як суб'єкт владних повноважень, мав позитивний обов'язок забезпечити отримання земельної ділянки в порядку передбаченому земельним законодавством та без формальних відмов.

Крім того, відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою, з підстав перебування спірних земельних ділянок в колективній власності, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області фактично суперечить своїм же наказам про надання дозволів на розробку проектів землеустрою на ці ж землі, як державної форми власності, що в свою чергу не вносить прозорості і ясності таких дій відподача.

Також з матеріалів справи вбачається, що на момент видання наказів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, розробки та погодження проекту землеустрою органи Держгеокадасту не заперечували віднесення земельних ділянок до земель державної форми власності, разом з тим після вчинення позивачем усіх необхідних дій до стадії затвердження проекту землеустрою, відповідач не визнав за собою права розпорядження такими земельними ділянками та фактично позбавив позивача наданого земельним законодавство права користування такими землями.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області має необхідні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21 грудня 2016 року по справі № 748/2942/14-ц за позовом прокурора Чернігівського району до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 року по справі № 816/1759/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 по справі № 816/1759/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 22.01.2018.