Справа № 344/9424/17
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/9424/17
Провадження № 2-а/344/267/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську, інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську, інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Мотивував тим, що 19.06.2017 року інспектором роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії БР № 443379 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п.п. 2.1, 2.4 ПДР України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач нібито керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту праворуч, та не предявив для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ. Вважає дану постанову незаконною, упередженою, внесену з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, оскільки незаконно розглянувши справу за місцем зупинки транспортного засобу ОСОБА_4, н.з. АА 0032 ОТ, поліцейський ОСОБА_3 не дав позивачу можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП в повному обсязі, крім того це унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного з'ясування обставин даної справи. Позивач зазначив, що фактично 18.06.2017 року близько 22год. 15хв. він разом зі своєю сім'єю, а саме: дружиною ОСОБА_5, сином ОСОБА_6 (власником ТЗ), невісткою ОСОБА_7 та їхніми двома малолітніми дітьми їхали автомобілем ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Г.Мазепи в м. Івано-Франківськ. Позаду їхнього транспортного засобу раптово з'явився автомобіль патрульної поліції з ввімкненими світловими маячками. Після їхньої запланованої зупинки в пункті призначення, ТЗ поліції, який рухався за ними, увімкнув спеціальний звуковий сигнал і зупинився позаду. Припаркувавши службовий автомобіль, до них підійшли двоє поліцейських, які не представившись, не маючи розпізнавальних знаків, почали вимагати надати необхідні документи на керування ТЗ, та звинувачувати, що водієм під час здійснення маневру не включався показчик повороту. Крім цього працівники поліції викликали ще поліцейських, які приїхали на службових автомобілях в кількості 12-15 чоловік, та не представляючись почали застосовувати до позивача, його дружини та сина фізичне насилля, постійно повторюючи, що вони перебувають в нетверезому стані та що вони затримані. На застереження позивача про те, що працівники поліції діють з порушенням законодавства та перевищенням свого службового становища, а також на присутніх громадян, вони не реагували. Тому позивач зателефонував на телефонний номер 102 близько 23год. 00хв., та повідомив про вчинення відносно нього та його сім'ї протиправних дій працівниками поліції, та просив щоб приїхала оперативна група для документування обставин вчинення злочину, однак слідчо-оперативна група на місце події не прибула. Близько пяти поліцейських, взявши за руки позивача, намагались одягнути кайданки, при цьому розтягуючи руки в різні боки, робили інсценування, що нібито позивач чинить опір їхньому затриманню, почали бити колінами по ногах, а пізніше у нервовому стані один із працівників поліції умисно зламав ОСОБА_1 пятий палець правої руки верхньої кінцівки. Внаслідок протиправних дій поліцейських, позивачу нанесено тілесні ушкодження, забої різних тканин ділянок тіла та перелом 5-гопалця правої руки верхньої кінцівки. Сину ОСОБА_8, якого було незаконно затримано, та дружині ОСОБА_5 також спричинено тілесні ушкодження, синці та забої різних ділянок тіла під час застосування до них фізичного насильства. На вимогу працівників поліції позивач та його син пройшли обстеження щодо вживання алкоголю та отримали результати обстеження про відсутність вживання спиртних напоїв, про що є підтверджуючі документи. Позивач звернувся із заявою до прокуратури Івано-Франківської області про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 364, 365, 122 КК України, досудове розслідування на даний час триває, а відомості внесено до ЄРДР від 21.07.2017 року. Дана оскаржувана постанова була складена, під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в ЦМЛ м. Івано-Франківська з діагнозом гострий коронарний синдром, нестабільна стенокардія, гіпертонічний криз та перелом 5-го пальця правої руки верхньої кінцівки. Позивач також наголошує, що за кермом автомобіля на момент зупинки у дворі житлового будинку № 177 по вул. Г.Мазепи перебувала його невістка ОСОБА_9, що можуть підтвердити свідки, випадкові перехожі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Тому вимоги поліцейських, адресованих до позивача щодо предявлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документу на ТЗ та полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ були безпідставними та абсурдними, про що він та пасажири автомобіля вказували працівникам поліції. Чинним законодавством обовязку кожного громадянина завжди носити із собою посвідчення водія та інші документи не передбачено. Водій ТЗ ОСОБА_9 заперечує факт порушення ПДР у вигляді не подання сигналу світловим покажчиком повороту праворуч, в якому була звинувачена працівниками поліції як водій, і що послугувало приводом для слідування працівниками поліції за автомобілем, в якому їхав позивач та його сім'я. Жодних доказів порушення ПДР водієм ТЗ Шкода ОСОБА_8 д.н.з. НОМЕР_1 немає, у постанові будь-яких доказів та посилань на їх існування не вказано. Думка одного поліцейського не може вважатись достатнім та належним доказом вчинення правопорушення позивачем. Крім цього не встановлено в чому саме полягало так зване адмінправопорушення, тобто за яких обставин водій ТЗ зобовязаний був подати сигнал світловим показчиком повороту праворуч, проте на думку відповідача не подав. Суть вчиненого правопорушення взагалі не досліджена та не встановлена. На підставі наведеного просив суд скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 443379 від 19.06.2017 року у вигляді штрафу та закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_12 в судовому засіданні 20.11.2017 року заявлені вимоги підтримали з мотивів, викладених в заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську ОСОБА_13 в судовому засіданні 20.11.2017 року позов заперечила.

В судове засідання 24.01.208 року сторони не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення інспектором роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_3 водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії БР №443379 від 19.06.2017 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 18.06.2017р. о 22год. 15хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ОСОБА_4 н.з. АА 0032 ОТ в м. Івано-Франківську, перехрестя вул. Довженка та вул. ОСОБА_14, не подав світловим показчиком повороту праворуч, а також не пред'явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ, чим порушив п.п. 2.1, 2.4 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУАП.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Позивач в позові та у судовому засіданні зазначив, що на момент зупинки ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_1, 18.06.2017 року о 22 год. 15хв. за кермом даного автомобіля перебувала його невістка ОСОБА_9, про що він та пасажири автомобіля пояснювали працівникам поліції. Крім цього, водій ОСОБА_9М заперечує факт порушення ПДР у вигляді «не подання сигналу світловим покажчиком повору праворуч», інспектором складено постанову за відсутності доказів, які б спростували його заперечення.

Із відеозапису події, здійсненого в автоматичному режимі, на який посилався відповідач, як на доказ винуватості позивача, не встановлено, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля.

Факт того, що 18.06.2017 року о 22 год. 15хв. за кермом автомобіля ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_1 перебувала ОСОБА_9 встановлений також постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.10.2017 року в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.08.2017 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, якою скасовано постанову Івано-Франківського міського суду від 02.08.2017 року та прийнято нову постанову, якою закрито провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП за відсутності події і складу адміністративних правопорушень, та копія якої міститься в матеріалах даної справи (а.с.33-39).

Інспектором неповністю зясовано обставини справи як це передбачено ст. 280 КУпАП, не встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи є обставини, що помякшують відповідальність.

З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КупАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії БР № 443379 від 19.06.2017р. підлягає скасуванню, а тому даний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 247, 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську, інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 443379 від 19.06.2017 року у вигляді штрафу, та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Львівського Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова