Справа № 539/3343/17
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3343/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2018 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення № 460 від 01.12.2017 року про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком, зобовязання призначити і виплачувати пенсію за віком.

В обґрунтування позову зазначила, що має право на пільгу, передбачену абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки досягла 54 річного віку, має 20 років страхового стажу, а її чоловік помер внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач звернулася з листом про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Управління ПФУ рішенням № 460 від 01.12.2017 року відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, посилаючись на те, що її чоловік не мав статусу військовослужбовця, а мав статус військовозобов'язаного, який перебував на військових зборах.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до адміністративного суду.

Віповідач у наданому суду відзиві заперечував протиправність відмови позивачу в здійсненні перерахунку пенсії та просив відмовити у задоволенні позову.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що чоловік позивача ОСОБА_2 був ліквідатором аварії на ЧАЕС І категорії.

21.07.2017 року ОСОБА_2 помер.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2850 від 07.11.2017 року захворювання солдата у відставці ОСОБА_2 та причина смерті повязані з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Посилаючись на такі обставини, а також на наявність відповідного віку віку, страхового стажу більше 20 років, позивач звернулася до відповідача про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача № 460 від 01.12.2017 року позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком, посилаючись на те, що її чоловік не мав статусу військовослужбовця, а мав статус військовозобов'язаного, який перебував на військових зборах.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ визначено ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

За правилами статті 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

При цьому згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов'язані, призвані на військові збори.

У період перебування ОСОБА_2 на військових зборах діяв Закон СРСР від 12 липня 1967 року «Про загальний військовий обов'язок».

Відповідно до статей 5, 6 цього Закону (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року № 3535-Х) військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, - військовозобов'язаними.

За правилами статей 7-9 цього Закону військовослужбовці і військовозобов'язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання.

Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов'язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов'язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснює ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу».

Відповідно до частини дев'ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов'язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов'язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За правилами частини першої статті 16 ЗУ «Про Збройні Сили України» держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов'язки служби у військовому резерві, та військовозобов'язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов'язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов'язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов'язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (підпункт 3 пункту 1 статті 3 цього Закону).

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що громадяни із числа військовозобов'язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.

Зазначене вище кореспондується зі статтею 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов'язані, призвані на військові збори.

Можливість отримання пільги, передбаченої абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов'язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС України від 01.03.2016 року у справі № 398/5910/14-а.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийняте з порушенням норм законодавства та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 8-11, 77 -79, 262 КАС України, суддя,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 01.12.2017 року № 460.

Зобов'язати Лубенське обєднане управління Пенсійного фонду України, 37500,м.Лубни, вул. Шевченка,8 Полтавської області, , призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з 29.11.2017 року достроково пенсію за віком, як дружині померлого військовослужбовця відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 640 грн 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Даценко В. М.