Справа № 156/631/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11242/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

секретаря судового засідання Гнатик А.З.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Назарук Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні у місті Львові апеляційні скаргиНововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області та ОСОБА_3 на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року у справі № 156/631/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними (рішення суду першої інстанції ухвалено суддею Нєвєровим І.М. в смт Іваничі Волинської області 11.10.2017 року згідно даних журналу судового засідання о 15 год. 38 хв., дані про дату складання повного тексту постанови суду першої інстанції в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі -ОСОБА_3, Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області(далі - Відповідач, Управління), в якому просив визнати неправомірними дії Управління щодо утримання переплати до пенсії в сумі 3977,59 грн. та примусового відрахування 20 відсотків пенсії, зобов'язати Відповідача повернути незаконно вирахувані кошти на підставі вищевказаного рішення.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції Позивач змінив позовні вимоги та просив поновити строк звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, визнати протиправними дії Відповідача щодо виплати Позивачу пенсії з 22.06.2016 року, обчисленої відповідно до Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-ХІІ) у розмірі 70 відсотків середньомісячного заробітку, що становить з 01.12.2016 року 1247 грн., зобов'язати Управління виплачувати ОСОБА_3 пенсію у раніше встановленому розмірі, обчисленому у відповідності до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) з 22.06.2016 року, визнати протиправними дії Управління щодо утримання переплати до пенсії в сумі 3977,59 грн. та примусового відрахування 20 відсотків пенсії, зобов'язати Відповідача повернути незаконно вирахувані кошти на підставі вищевказаного рішення.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 11.10.2017 року позов задоволено частково, поновлено Позивачу строк звернення до суду, визнано неправомірними дії Відповідача щодо утримання переплати до пенсії в сумі 3977,59 грн. та примусового відрахування 20 відсотків пенсії, скасовано рішення Управління від 24.10.2016 року № 5 про стягнення переплати пенсії ОСОБА_3, зобов'язано Відповідача повернути Позивачу незаконно вирахувані кошти на підставі рішення Управління від 24.10.2016 року № 5. В Решті позовних вимог суд першої інстанції відмовив.

Сторони оскаржили рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Позивач просить скасувати дане рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову.

Відповідач просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому сторони посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи.

Зокрема, Позивач вказує, що згідно чинного законодавства розмір раніше призначеної пенсії по інвалідності зменшенню не підлягав. До того ж Відповідачем безпідставно застосовано до Позивача Закон № 1788-ХІІ щодо обрахунку розміру пенсії.

Відповідач звертає увагу апеляційного суду на те, що висновком Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) змінено підстави набуття Позивачем групи інвалідності, тобто фактично змінилася група інвалідності ОСОБА_3 Відтак останньому здійснено не перерахунок, а обрахунок нового розміру пенсії, який виявився нижчим від раніше призначеної пенсії. Враховуючи, що підстави набуття Позивачем інвалідності відповідно до висновку МСЕК змінилися у червні 2016 року, а сам висновок надійшов до пенсійного органу лише у жовтні 2016 року, виникла переплата з пенсійних виплат, яку ОСОБА_3 добровільно не погасив. Тому Відповідач вважає, що діяв в межах чинного законодавства і підстави для задоволення відсутні.

Вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, які наполягали на задоволенні своїх апеляційних скарг та заперечували проти задоволення апеляційної скарги іншої сторони, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Позивача підлягає повному задоволенню, а апеляційна скарга Відповідача частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, з 30.06.1988 року Позивач отримував пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, розмір якої з 01.01.2004 року перераховано за нормами Закону № 1058-IV.

Згідно акту огляду МСЕК серії ВЛН № 0088742 від 29.09.2011 року Позивача визнано інвалідом ІА групи довічно внаслідок загального захворювання. Розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону № 1058-IV, станом на 21.06.2016 року становив 2055,02 грн..

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 12ААА № 254649 з 22.06.2016 року 24.06.2016 року органами МСЕК було проведено черговий огляд Позивачата його визнано інвалідом ІА групи довічно внаслідок професійного захворювання.

Дана виписка з акту огляду МСЕК надійшла до Відповідача 19.10.2016 року.

На підставі зазначеного документа Управлінням здійснено перерахунок пенсії Позивачу, розмір якої визначено з урахуванням надбавки на догляд та державної адресної допомоги з 22.06.2016 по 30.11.2016 в розмірі 1130,00 грн., з 01.12.2016 - 1247, 00 грн.

В результаті проведення перерахунку виникла переплата пенсії за період з 22.06.2016 по 31.10.2016 в розмірі 3977,59 грн.

Відповідно до рішення Управління від 24.10.2016 року № 5 про стягнення переплати пенсії з листопада 2016 року проводяться утримання надміру виплачених коштів ОСОБА_3 по 20 відсотків пенсії.

Оцінюючи обставини справи та відповідні їм правовідносини суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту ст. 2 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) пенсії по інвалідності відносяться до трудових державних пенсій.

Згідно частини 1 ст. 23 Закону № 1788-ХІІ пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, внаслідок:а) трудового каліцтва або професійного захворювання;б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Відповідно до ст. 24 Закону № 1788-ХІІ залежно від ступеня втрати здоров'я інваліди поділяються на три групи.

Причини і групи інвалідності, а також час настання інвалідності встановлюються органами медико-соціальної експертизи, що діють на підставі Положення про них, затверджуваного Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1, 3, 6 ст. 29 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що Пенсії по інвалідності призначаються в таких розмірах:інвалідам I групи - 70 процентів<… > заробітку (стаття 64).

Мінімальний розмір пенсії встановлюється на рівні соціальної пенсії по відповідній групі інвалідності (стаття 94).

Пенсії інвалідам внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання обчислюються із середнього заробітку на підприємстві для даної професії.

Частиною 1 ст. 35 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.

Згідно частини 2 ст. 84 Закону № 1788-ХІІ у випадках, передбачених статтями 35 і 47 цього Закону, перерахунок пенсії провадиться із строків, зазначених у цих статтях.

Згідно ст. 64 Закону № 1788-ХІІ пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Відповідно до ст. 94 Закону № 1788-ХІІ соціальні пенсії призначаються в таких розмірах:<… >г) 200 процентів мінімального розміру пенсії за віком:інвалідам I групи.

Пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Частиною 3 ст. 30 Закону № 1058- IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)передбачено, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону 1058-IVзалежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно до частини 1 ст. 35 Закону № 1058-IV у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.

Відповідно до Закону України від 28.12.2014 року № 77-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності з 01.012015 року, Закон України від 23.09.1999 року № 1105-ХIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» викладено в новій редакції і, зокрема, змінено його назву на Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»(далі - Закон № 1105-ХIV).

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 42 Закону № 1105-ХIV у разі якщо потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Пунктом 10 Розділу VІІ«Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-ХIV передбачено, що у разі, якщо потерпілому на виробництві до набрання чинності цим Законом одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені до 1 квітня 2001 року суми щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Відповідно до пункту 13 Розділу VІІ«Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-ХIVдо приведення законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у відповідність із цим Законом, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, виплачуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п 3.6.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24 у разі, якщо потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності зменшенню не підлягають.

Системний аналіз наведених правових норм у їх взаємозв'язку дозволяє дійти висновку, що відповідач протиправно зменшив розмір пенсії позивача, оскільки пенсія по інвалідності в будь-якому разі зменшенню не підлягала.

До того ж будь-якої зміни групи інвалідності Позивача після огляду його МСЕК у червні 2016 року не відбулося (ІА група інвалідності була встановлена до зазначеного огляду, ця ж група залишилася і після огляду МСЕК).

Зміна підстав набуття інвалідності не є зміною групи інвалідності.

Принаймні жодних, зокрема і непрямих вказівок законодавчих норм та підзаконних актів, якими регулюються спірні правовідносини, на те, що зміна підстав набуття інвалідності є ідентичним зміни групи інвалідності, немає.

Тому посилання апелянта Управління на положення ст. 35 Закону № 1788-ХІІ безпідставні.

У витребуваних апеляційним судом матеріалах пенсійної справи відсутні дані про те, що Позивач звертався до Відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії чи перехід на іншу пенсію.

Оскільки Відповідач не обґрунтував та не надав жодних доказів законності здійснення перерахунку пенсії Позивачу в бік її зменшення ці його дії є протиправними.

Тому вимоги Позивача про відновлення йому виплати пенсії у раніше визначеному розмірі підлягають задоволенню.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду також вважає протиправним рішення Відповідача про стягнення з Позивача переплати пенсії.

Відповідно до ст. 102 Закону № 1788-ХІІ пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Перш за все, як зазначено вище, у Відповідача відсутні правові підстави для перерахунку пенсії Позивачу в бік її зменшення.

Отже у Позивача був відсутній будь-який обов'язок щодо повідомлення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, внаслідок відсутності таких обставин.

Крім того, із наявного в матеріалах справи листа Голови профпатологічної МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи Управління охорони здоров'я Волинської облдержадміністрації від 10.08.2017 року №с 626/2-8.17 вбачається, що МСЕК Позивача почалося у червні 2016 року його обстеженням і завершилося 12.10.2016 року без його участі, тобто даних про обізнаність Позивача про результати МСЕК у справі відсутні.

Згідно частин 1 та 2 ст. 103 Закону № 1788-ХІІ суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Абзацом 3 частини 3 ст. 35 Закону № 1058-IV визначено, що органи медико-соціальної експертизи зобов'язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез'явлення цих осіб на зазначений огляд.

Згідно ст. 50 Закону № 1058-IV суми пенсій , виплачені надміру можуть бути повернуті пенсіонерам добровільно або стягнуті на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Згідно пункту 2.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акту огляду МСЕК.

Отже саме МСЕК самостійно мала направити до Управління виписку із акту огляду ОСОБА_3. від 24.06.2016 року. Фактично виписка із акту огляду надійшла до Управління лише 19 жовтня 2017 року.

Відтак, в діях Позивача відсутні будь-які зловживання щодо отримання переплати до пенсії.

Таким чином, необхідно визнати неправомірними дії Відповідача щодо утримання з Позивача переплати до пенсії в сумі 3977 грн. 59 коп. та примусового відрахування 20 відсотків пенсії та скасувати рішення Управління від 24.10.2016 року № 5 про стягнення переплати пенсії ОСОБА_3 Також для відновлення порушених прав Позивача слід зобов'язати Відповідача повернути Позивачу незаконно вирахувані кошти на підставі вказаного рішення.

Позивачем, крім вимог про поновлення порушених його прав, заявлено також і про поновлення строку звернення його до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції поновив Позивачу строк звернення до суду.

Оцінюючи правомірність даного рішення, в межах ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд апеляційної інстанції зазначає, що звернувся Позивач до суду за захистом порушених своїх прав 19.06.2017 року.

Оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень винесене 24.10.2016 року і з цього часу було протиправно зменшено пенсію Позивачу і відбувалося незаконне відрахування з пенсії ОСОБА_3

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 99 КАС (в редакції, чинній на час звернення Позивача до суду з позовом та вирішення справи судом першої інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивач про протиправність дій Відповідача дізнався з листа Управління, датованого 18.01.2017 року, а відтак підстав вважати, що ним пропущений строк звернення до суду немає.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, викладені у ній висновки не відповідають обставинам справи.

Згідно пункту 2 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене,оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивачем в апеляційній скарзі ставилися вимоги про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та про ухвалення нового рішення про повне задоволення позову.

Відповідачем заявлені в апеляційній скарзі вимоги про повне скасування рішення суду першої інстанції та про винесення нової постанови про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність повного скасування оскаржуваного судового рішення та про ухвалення нового про повне задоволення позову.

Тому обидві апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити частково.

Постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року у справі № 156/631/17 скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати неправомірними діїНововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо виплати ОСОБА_3 з 22.06.2016 року пенсії, обчисленої відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», у розмірі 70 відсотків середньомісячного заробітку, що становить з 01.12.2016 року 1247 грн., та зобов'язативідповідача виплачувати пенсію у раніше встановленому розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Скасувати рішення Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 5 від 24.10.2016 року про стягнення переплати пенсії ОСОБА_3.

Визнати неправомірними дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо утримання з ОСОБА_3 переплати до пенсії в сумі 3977 грн. 59 коп. та утримання переплати шляхом відрахування 20 відсотків пенсії.

Зобов'язати Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області повернути ОСОБА_3 незаконно вирахуванні кошти на підставі рішення Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області №5 від 24.10.2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повний текст складено 19.01.2018