Справа № 804/6298/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 рокусправа № 804/6298/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.
судді: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.
за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року (суддя Ільков В.В.), ухвалену в м. Дніпрі, в адміністративній справі № 804/6298/17 за позовом ОСОБА_2 до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у невиконанні положень п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008; визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині), яким позивача виключено зі списку особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести повний розрахунок та виплатити фінансову заборгованість в повному обсязі з 22.08.2017 року до дати законного звільнення його з лав Збройних Сил України; зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з лав Збройних Сил України відповідно до вимог чинного законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував накази командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині) та №165 (по стройовій частині) від 01.09.2017 року, зобов`язавши військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок та виплатити фінансову заборгованість в повному обсязі солдату ОСОБА_2 у порядку, передбаченому законодавством України. У задоволенні інших позовних вимог суд відмовив.

Постанова суду першої інстанції позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем в апеляційному порядку не оскаржена.

Командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 в поданій до суду апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі. Скаржник також просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року про відкриття провадження у справі.

Доводи скаржника:

- суд першої інстанції відкрив провадження у справі за позовними вимогами, пред`явленими до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , залишивши поза увагою ту обставину, що «військова частина» і «військова частина польова пошта» не є назвами однієї і тієї ж частини;

- судом не залучені до участі в розгляді справи командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_1 , а також т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який видав наказ № 165 від 01.09.2017 року;

- суд скасував правомірний наказ про звільнення позивача з військової служби, оскільки останній проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 23 серпня 2017 року, і 30 серпня 2017 року був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по особовому складу);

- суд не врахував ту обставину, що позивач навмисно ухиляється від отримання коштів за період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 23.08.2017 року по 30.08.2017 року у розмірі 09 грн. 56 коп., створюючи формальні умови для оскарження наказів про звільнення і виключення зі списку особового складу.

Від військової частини НОМЕР_1 та заступника командира частини начальника повітрянодесантної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції 20 листопада 2017 року надійшли заяви про приєднання до апеляційної скарги командира військової частини НОМЕР_1 .

Позивач у строк, встановлений ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року, копія якого отримана ним 02 грудня 2017 року, письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив.

12 січня 2017 року до суду апеляційної інстанції надійшло письмове клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із його хворобою.

Вирішуючи заявлене позивачем клопотання, колегія суддів керується приписами статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що з 02 грудня 2017 року - часу отримання позивачем копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду і до дня судового засідання 16 січня 2018 року позивач мав достатній час як на підготовку та направлення до суду відзиву на апеляційну скаргу, так і на залучення до участі уповноваженого представника. Зазначеними процесуальними можливостями, у тому числі, на отримання безоплатної правової допомоги, він не скористався. Крім того, до поданого через канцелярію суду клопотання позивачем не надано документів на підтвердження його звернення до медичного закладу у зв`язку із хворобою, яка перешкоджає прибуттю у судове засідання у визначений судом день. Зважаючи на наведені обставини, а також те, що участь позивача у судовому засіданні судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Представник скаржника Мясник І.Р. у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.01.2016р. уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 рядового вс/к ОСОБА_2 направленого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийнято на військову службу за контрактом до військової частини пошта польова НОМЕР_3 та призначено на посаду стрільця-регулювальника комендантського взводу комендантської роти. З 16.01.2016 року рядового ОСОБА_2 , стрільця-регулювальника комендантського взводу комендантської роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 залучено до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, відряджено в район їх проведення з підпорядкуванням керівнику ОТУ Донецьк, що підтверджується копією Витягу з наказу першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 18.01.2016 року №8. 24.05.2016 року позивач подав рапорт командиру військової частини польова пошта НОМЕР_3 , у якому просив розірвати контракт та здійснити виплату грошового забезпечення, надбавок, винагород, премій, тощо з 05.01.2016 року у зв`язку з невиконанням умов контракту від 05.01.2016 року. 02.06.2016 року за №1355/1 військовою частиною польова пошта НОМЕР_3 було надано відповідь на рапорт від 24.05.2016 року та повідомлено позивача про неможливість його звільнення зі служби у зв`язку з введенням в країні особливого періоду. На виконання наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 червня 2016р. №188-РС позивача призначено на відповідну посаду в 72 окрему механізовану бригаду оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 Сухопутних військ Збройних Сил України та виключено зі списку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 2 липня 2016р. №195 (по стройовій частині). Наказом першого заступника Генерального штабу Збройних Сил України від 31.07.2017р. №152-РС пункт 1 наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 червня 2016 року №188-РС про призначення солдата ОСОБА_2 розвідувальником відділення розвідувального взводу розвідувальної роти 72 окремої механізованої бригади оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 Сухопутних військ Збройних Сил України відмінено як нереалізований. Командиром військової частини НОМЕР_4 був виданий наказ №20-РС від 22.08.2017р. Про зачислення солдата ОСОБА_2 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2017 року № 160 військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_2 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 22.08.2017р. №20-РС, який прибув для подальшого проходження військової служби, зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 . Згідно виписного епікризу №19284 Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь Міністерства оборони України позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 30.08.2017 року на адресу військової частини НОМЕР_1 за вх. №1449 надійшло свідоцтво про хворобу позивача №1275 від 22.08.2017 року з постановою військово-лікарської комісії, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні. Згідно Витягу з наказу командира окремого батальйону управління та забезпечення сил спеціальних операцій Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.08.2017р. №35-РС відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з урахуванням вимог пп. б п. 1 ч. 8 цієї статті, солдата ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціальних операцій Збройних Сил України звільнено з військової служби у відставку за п. б (за станом здоров`я). 01.09.2017 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.08.2017р. №35-РС відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з урахуванням вимог пп. б п. 1 ч. 8 цієї статті, за пунктом б (за станом здоров`я), з 01 вересня 2017 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Броварського ОМВК м.Бровари.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині), оскільки на день виключення зі списку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 01.09.2017 року необхідні розрахунки не проведено відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд першої інстанції також визнав протиправним та скасував наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2017 року №165 (по стройовій частині), вийшовши за межі позовних вимог, обґрунтувавши такі процесуальні дії необхідністю повного захисту прав, свобод та інтересів позивача. Оскарженою постановою суд першої інстанції зобов`язав військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок та виплатити фінансову заборгованість в повному обсязі солдату ОСОБА_2 у порядку передбаченому законодавством України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскаржена постанова суду першої інстанції в частині, якою позивачеві відмовлено у задоволенні позову про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 звільнити його з лав Збройних Сил України відповідно до вимог чинного законодавства, перевірці на відповідність вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України колегією суддів не здійснюється з огляду на відсутність апеляційної скарги позивача.

Щодо законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції в частині, якою задоволені позовні вимоги:

Визначаючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції вказав на те, що останні врегульовані нормами Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII, Дисциплінарним статутом Збройних сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, Інструкції Про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 р. за №385/8984.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

По-перше, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку із звільненням позивача з військової служби, яка, відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року) і пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2747-ІУ від 06.07.2005 року) належить до публічної служби.

Зважаючи на зміст позовних вимог, якими є визнання протиправною бездіяльності, що полягає у невиконанні положень п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, визнання незаконним та скасування наказу про виключення зі списку особового складу, зобов`язання провести розрахунок, виплативши заборгованість, спірні правовідносини регулюються Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII,

Застосування у даному випадку до цих правовідносин Дисциплінарного статуту Збройних сил України та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано і вважається колегією суддів помилковим.

По-друге, як зазначалось вище, позивач пред`явив позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у невиконанні положень п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

Проте, оскаржена постанова суду першої інстанції не містить висновку суду щодо цієї позовної вимоги, що свідчить про не вирішення її під час розгляду справи по суті.

Скаржник в апеляційній скарзі наполягає на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, який не з`ясував існування такої військової одиниці, як «військова частина польова пошта НОМЕР_1 », не встановив коло відповідачів, які мають відповідати за позовом, що призвело до невірного вирішення спору.

Так, наявні у справі письмові докази підтверджують обставини того, що пунктом 2 наказу № 160 від 23.08.2017 року командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_2 , зарахованого у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 22.08.2017 року № 20-РС, який прибув для подальшого проходження військової служби, зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 (а.с.41). Наказом командира окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціальних операцій Збройних Сил України майора ОСОБА_1 № 35-РС від 30.08.2017 року солдата ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я), відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.46).

Таким чином, відповідачем у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та наказу № 35-РС від 30.08.2017 року мав бути командир окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціальних операцій Збройних Сил України командир військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 . При цьому, на зазначені обставини звертав увагу суду першої інстанції представник командира військової частини НОМЕР_1 за довіреністю Білоножко А.Є. у письмових запереченнях на позовну заяву, яка міститься у справі (а.с. 33-38).

Суд першої інстанції, в порушення статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2747-ІУ від 06.07.2005 року), заміну відповідача належним не здійснив, зазначивши у вступній частині оскарженої постанови про розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в якій позивач військову службу не проходив. Крім того, до участі в якості співвідповідача не була залучена безпосередньо військова частина НОМЕР_1 , яку суд першої інстанції зобов`язав оскарженою постановою вчинити дії по проведенню з позивачем розрахунку та виплатити заборгованості.

По-третє, пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Позивач вважає, що при звільненні його з військової служби, була допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у нездійсненні з ним повного розрахунку, що, на його думку, є підставою для скасування наказу № 35-РС. Суд першої інстанції погодився з доводами позивача в частині протиправності спірного наказу № 35-РС.

Колегія суддів вважає, що висновок суду, викладений в оскарженій постанові, не відповідає обставинам справи.

Так, представник командира військової частини НОМЕР_1 наполягав на тому, що позивач ухиляється від отримання грошових коштів у розмірі 09 грн. 56 коп. за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 23 серпня по 01 вересня 2017 року, не з`являючись до каси військової частини НОМЕР_1 та не повідомляючи про банківські реквізити для перерахування належних виплат, доказом чого є Акт доведення інформації, рапорт бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , рапорт помічника командира з фінансово-економічної роботи військової частини НОМЕР_1 (а.с.50-52).

Зазначені доводи представника командира військової частини НОМЕР_1 судом першої інстанції залишені без уваги, про що вказано скаржником в апеляційній скарзі. Крім того, позовна заява не містить обґрунтування позовної вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною. Позивач не вказав, який саме розрахунок, на його думку, з ним не здійснений і чому він не отримує грошове забезпечення у розмірі 9,56 грн., визначене при його звільненні з військової служби. У судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги представником позивача суду надане платіжне доручення № 885 від 14 грудня 2017 року про здійснення на перерахування позивачу 09 грн. 56 коп. на банківський рахунок, за відомими військовій частині НОМЕР_1 реквізитами, оскільки позивач про наявність інших не повідомляв. Також листом № 1836 від 17 жовтня 2017 року позивачу в черговий раз було запропоновано прибути до військової частини для отримання розрахунку та грошового атестату, проте позивач проігнорував зазначене запрошення.

Таким чином, обставина допущення військовою частиною НОМЕР_1 або її командиром бездіяльності, яка полягає у невиконанні пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, не знайшла свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, тому у задоволенні цієї позовної вимоги позивачу слід відмовити за її безпідставністю.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що нездійснення розрахунку при звільненні не є підставою для скасування наказу про звільнення, якщо підстави для його прийняття є законними. Крім того, наслідком скасування наказу про звільнення має бути поновлення позивача на службі, що, у даному випадку, буде порушенням статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки позивач визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення судом першої інстанції оскарженої постанови, до суду 17.10.2017 року від позивача надійшли письмові доповнення, в яких він зазначив на обов`язок військової частини НОМЕР_1 виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50 % щомісячної зарплати за весь час служби, починаючи з 01.05.2016 року до дня законного звільнення з ЗСУ.

Так, пунктом 38.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року N 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за N 638/15329 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції обставини наявності підстав для здійснення зазначеної виплати не встановлювались, позивач в адміністративному позові на них не посилався. Представник скаржника, у свою чергу, при розгляді справи повідомив, що позивач право на цю виплату не має.

Зважаючи на наведені обставини, позивач не позбавлений можливості звернення до командира військової частини НОМЕР_1 за отриманням зазначеної виплати за наявності підстав, передбачених Інструкцією № 638/15329.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення. Згідно пункту 3 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, оскільки скаржник просив скасувати оскаржену постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Разом з цим, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі для закриття провадження у справі у суді апеляційної інстанції підтвердження не знайшли, оскільки ґрунтувались на запереченнях щодо правильності відкриття провадження у справі за позовною заявою.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року в адміністративній справі № 804/6298/17 скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і остаточною та оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладено 22 січня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук