Справа № 815/3165/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3165/17

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Пятіної В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення матеріальної допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік; визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року № 851 щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, обчисленої з повного розміру місячного грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на письмову заяву ОСОБА_1 про виплату матеріальної допомоги за 2017 рік, яка подана на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , відповіді не надано та матеріальна допомога не виплачена. Невиплата матеріальної допомоги за 2017 рік позивачу, погіршує стан його соціального благополуччя та впливає на стан здоров`я.

Представник відповідача - військової частини НОМЕР_1 заперечував проти позову, зазначаючи, що наказом Міністерства оборони України від 09.02.2017 року № 88 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік визначено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовцям слід здійснювати за нормами, установленими законодавством України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такого порядку щодо виплат: у першу чергу - щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції; у другу - щомісячне грошове забезпечення іншим військовослужбовцям та розрахунки зі звільненими військовослужбовцями; у третю - грошова допомога для оздоровлення; у четверту - інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів). Відповідно до роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.02.2017 року №248/3/9/1/119 у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом за фондом грошового забезпечення, видання наказів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснювати тільки у таких випадках: важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї (поранення контузія, інвалідність та інші випадки тяжких захворювань) за наявності посвідчення або відповідного висновку лікаря; смерть рідних по крові або по шлюбу; пожежа або стихійне лихо; одруження військовослужбовця; народження дитини у військовослужбовця або її одруження. Враховуючи, що відповідач вимагає надання йому матеріальної допомоги, не наводячи особливих обставин, йому відмовлено у проведенні такої виплати.

Щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви позивача від 26 квітня 2017 року № 851, представник військової частини НОМЕР_1 зазначив, що командуванням військової частини було розглянуто заяву позивача та листом № 674 від 26 квітня 2017 року повідомлено про результати розгляду.

Відповідач, командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 заперечував проти позову, зазначаючи, що оскільки наказом Міністерства оборони України від 09.02.2017 року № 88 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік визначено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовцям слід здійснювати за нормами, установленими законодавством України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та у встановленому порядку. Крім того, роз`ясненням Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.02.2017 року №2 48/3/9/1/119 у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом за фондом грошового забезпечення, встановлено випадки видання наказів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, проте позивач у заяві від 26 квітня 2017 року не зазначив жодної із визначених підстав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідь на його заяву про виплату матеріальної допомоги направлена на його адресу відповідачем із запізненням, а отже на дату звернення з адміністративним позовом, позивач не отримував листа. Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано, що законодавством України не передбачено виключного переліку обставин для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а тому пропозиції департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.02.2017 року № 248/3/9/1/119, які встановлюють певні обмеження у виплаті матеріальної допомоги, є рекомендаціями і не носять обов`язковий характер.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

02.07.2016 року наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 93 ОСОБА_1 звільнено із посади заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та наказано вважати таким, що перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (а.с. 10).

13.02.2017 року наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 17 пункт 1 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02 липня 2016 року № 93 викладено в новій редакції, відповідно до якої ОСОБА_1 вважати таким, що перебуває у розпорядженні командира 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України (а.с.11).

27.03.2017 року фінансово-економічним управлінням Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України на заяву ОСОБА_1 від 21.03.2017 року № Д-09/2 щодо отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік листом № 154/24/1-344 доведено до відома, що відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, Міністром оборони України прийнято рішення № 1223/з/12 від 15.02.2017 року щодо виплати у 2017 році додаткових видів грошового забезпечення, а саме: у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом за фондом грошового забезпечення надано право командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) здійснювати видання наказів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань тільки у випадках: важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї (поранення контузія, інвалідність та інші випадки тяжких захворювань) за наявності посвідчення або відповідного висновку лікаря; смерть рідних по крові або по шлюбу; пожежа або стихійне лихо; одруження військовослужбовця; народження дитини у військовослужбовця або її одруження та повідомлено, що у заяві відсутні підстави визначені у рішенні Міністра оборони України № 1223/з/12 від 15.02.2017 року (а.с. 39).

26.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання матеріальної допомоги за 2017 рік для вирішення соціально-побутових питань, у якій зазначив, що грошовим забезпеченням, як єдиним джерелом існування для забезпечення рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму встановленого законом, його не забезпечено з вересня 2016 року внаслідок бездіяльності Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 та він є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України без забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання чи службового жилого приміщення чи орендованого житла, а також зазначив що це погіршує стан його здоров`я (а.с.12, 50).

Військовою частиною НОМЕР_1 листом № 674 від 26.04.2017 року за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повідомлено, що його заяву від 26 квітня 2017 року щодо виплати матеріальної допомоги розглянуто та, посилаючись на п.7 наказу Міністерства оборони України від 09.02.2017 року № 88 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік та роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.02.2017 року № 248/3/9/1/119, відмовлено в задоволенні заяви (а.с. 51).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року про надання матеріальної допомоги за 2017 рік для вирішення соціально-побутових питань не містить підстав визначених рішенням Міністра оборони України № 1223/з/12 від 15.02.2017 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1,2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007 (далі - постанова №1294), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Відповідно до пп.3 п.5 постанови №1294, надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

За правилами пункту 33.1. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги (пункт 33.2. Інструкції №260).

Пунктом 33.3. Інструкції № 260 визначено, що розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, за їх заявою та на підставі наказу командира один раз на рік в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, який установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2017 року Міністерством оборони України з метою організації виконання Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік і забезпечення виконання поставлених перед Збройними Силами України завдань, ефективного та економного використання бюджетних коштів, своєчасної виплати військовослужбовцям і працівникам належних видів грошового забезпечення та заробітної плати, оптимізації витрат на відрядження та нагородження особового складу, прийнято наказ № 88 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік (а.с. 59-71).

Пунктом 7 цього наказу встановлено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2017 році здійснювати за нормами, установленими законодавством України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такого порядку щодо виплат:

у першу чергу - щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду;

у другу - розрахунки зі звільненими військовослужбовцями;

у третю - грошова допомога для оздоровлення;

у четверту - інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів).

Відповідно до п.9 наказу № 88 встановлено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород і морського грошового забезпечення). Накази на виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на відповідний місяць з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовців або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби. Інші одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно-правовими актами.

Тобто, інші одноразові додаткові види грошового забезпечення, під ознаки якої підпадає і допомога для вирішення соціально-побутових питань, виплачується в останню чергу та за наявності коштів.

09 лютого 2017 року департамент фінансів Міністерстві оборони України надав роз`яснення № 248/3/9/1/119, в яких зазначив, що у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом за фондом грошового забезпечення, видання наказів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань рекомендовано здійснювати тільки у таких випадках:

важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї (поранення контузія, інвалідність та інші випадки тяжких захворювань) за наявності посвідчення або відповідного висновку лікаря;

смерть рідних по крові або по шлюбу;

пожежа або стихійне лихо;

одруження військовослужбовця;

народження дитини у військовослужбовця або її одруження (а.с. 73-75).

Резолюцією Міністра оборони України № 1223/з/12 від 15.02.2017 року погоджено роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.02.2017 року № 248/3/9/1/119 (а.с. 72).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта, що зазначений перелік виключних підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, викладений 09.02.2017 року, носить рекомендаційний характер.

26 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про матеріальну допомогу за 2017 рік для вирішення соціально побутових питань. В заяві ОСОБА_1 зазначає, що грошовим забезпеченням, як єдиним джерелом існування для забезпечення рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму встановленого законом, його не забезпечено з вересня 2016 року внаслідок бездіяльності Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 , він є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України без забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання чи службового жилого приміщення чи орендованого житла та це погіршує стан його здоров`я.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, документу на підтвердження важкого стану здоров`я, зокрема посвідчення чи відповідного висновку лікаря, як це передбачено рішенням Міністра оборони України № 1223/з/12 від 15.02.2017 року, в заяві не зазначено та до неї не додано.

12 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з запитом на інформацію про суми виплаченої матеріальної допомоги військовослужбовцям у січні-травні 2017 року, у Збройних Силах України та у Військово морських Силах Збройних Сил України.

Листом від 16.06.2017 року № 248/3/971/721 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив, що у 2017 році матеріальна допомога виплачена у загальній сумі 12 773,9 тис.грн., у тому числі у Військово Морських Силах Збройних Сил України 1 160,1 тис.грн.

Тобто матеріальна допомога у 2017 році виплачується, однак у межах асигнувань та у порядку, відповідно до пропозицій департаменту фінансів Міністерстві оборони України № 248/3/9/1/119 від 09 лютого 2017 року.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року про надання матеріальної допомоги за 2017 рік для вирішення соціально-побутових питань не містить підстав, визначених рішенням Міністра оборони України № 1223/з/12 від 15.02.2017 року.

Надана позивачем в ході апеляційного розгляду відповідь Міністерства оборони Одеси від 09.11.2017 року на запит ОСОБА_1 щодо виплачених сум матеріальної допомоги у 2017 році не спростовує вищезазначеного, а лише інформує про виплату матеріальної допомоги, як у в/ч НОМЕР_1 , так і командуванню ВМС ЗСУ, протягом січня-вересня 2017 в межах асигнувань та у визначених випадках.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви позивача про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2017 рік, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, лист військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2017 року № 674, якою позивачу відмовлено в задоволенні заяви про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань позивачем отриманий 13.06.2017 року та доданий до матеріалів справи. (а.с.38,40)

Посилання апелянта на нез`ясування судом першої інстанції обставин не своєчасного відправлення в/ч НОМЕР_1 відповіді на його заяву, судова колегія вважає такими, що не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України (в редакції на момент звернення з позовною заявою та розглядом справи у суді першої інстанції) визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу.

Частиною 1 ст.137 цього кодексу було передбачено, що позивач може протягом всього часу розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву. Крім того, до початку розгляду справи по суті, позивач може змінити підставу або предмет позову, подавши відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, зокрема, щодо ненадання відповідачем відповіді на його заяву. 13 червня 2017 року позивач отримав лист з відповіддю відповідача, неотримання якої було однією із позовних вимог, та додав її копію для приєднання до матеріалів справи. Позивач не змінював позовних вимог в суді першої інстанції, зокрема не заявляв вимоги щодо визнання протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного направлення відповіді від 26.04.2017 року № 674 на адресу ОСОБА_1 , що позбавляє суд визнавати такі дії, навіть в разі встановлення такої обставини, протиправними.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Постанова складена та підписана колегією суддів 22 січня 2018 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко