Справа № 496/3362/17
Суддя: Драніков С. М.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/3362/17
Провадження № 2-а/496/16/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Дранікова С.М.

при секретарі - Камочкіній А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біляївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської митниці ДФС України та виконуючого обов'язки начальника Херсонської митниці ДФС України Козюберда Володимира Віталійовича про визнання нечинною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати нечинною та скасувати постанову № 0194/50800/17 від 14.09.2017 року в справі про порушення митних правил, винесену в.о. начальника Херсонської митниці ДФС України Козюберда В.В. про визнання винним громадянина України ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 477 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення на громадянина України ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що його автомобіль не є товаром в розумінні Митного кодексу України, а є лише транспортним засобом, яким він користується для власних потреб. Він та його дружина взагалі не знали про заборону перетину паромної переправи. При перетині кордону їм ніхто ніякої інформації зі службових осіб митниці ДФС не надавав. Ніхто йому будь які інструкції та норми законодавства, які стосуються перетину кордону не доводив до відома. Вони взагалі не знали про них, так як являються звичайними громадянинами України, а не службовими особами митниці чи будь-яких державних органів. В його діях не було умислу на вчинення даного порушення. Крім того, він не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідач Херсонська митниця ДФС України, надав до суду заперечення на позов в яких просив в задоволенні адміністративного позову громадянину ОСОБА_1 відмовити та розглянути справу в рамках письмового провадження. В запереченнях відповідач послався на те, що 23.08.2017 року ОСОБА_1 на своєму автомобілі заїхав в зону митого контролю відділу митного оформлення №4 митного поста «Херсон-центральний», який слідував з вільної економічної зони «Крим» на материкову частину України. У ОСОБА_1 був умисел на порушення митних правил, так як в засобах ЗМІ неодноразово висвітлювалась інформація про окупацію АР Крим та закриття Україною пунктів пропуску та пунктів контролю на території АР Крим, при цьому посадові особи митниці не зобов'язані роз'яснювати особам, які переміщують через митний кордон України товари, транспортні засоби, вимоги чинного законодавства.

Позивач, повідомлений належним чином в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому на позові наполягав.

Відповідач, повідомлений належним чином в судове засідання також не з'явився.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАСУ, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, клопотаннями учасників справи та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу в рамках письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою в справі про порушення митних правил, винесеною в.о. начальника Херсонської митниці ДФС України № 0194/50800/17 від 14.09.2017 року Козюберда В.В., громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 477 Митного кодексу України. На громадянина України ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

У протоколі про порушення митних правил № 0194/50800/17 від 23.08.2017 року та постанові в справі про порушення митних правил 0194/50800/17 від 14.09.2017 року вказано, що громадянин України ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил, передбачене статтею 477 Митного кодексу України, а саме: порушив встановлений законодавством порядок ввезення товарів на територію вільної митної зони, зокрема транспортного засобу особистого користування марки «HYUNDAI H1» реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації - Україна, VIN код НОМЕР_2.

17.08.2017 року ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 на транспортному засобі марки «HYUNDAI H1» реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації - Україна, VIN код НОМЕР_2 перетнув кордон України в напрямку Російської Федерації через Харківстку митницю ДФС пункт пропуску «Гоптівка» з метою подальшого переміщення до АР Крим паромною переправою порт «Кавказ» РФ - порт «Керч». 18.08.2017 року вони шляхом, а саме: порт «Кавказ» РФ - порт «Керч» перетнули паромну переправу на транспортному засобі марки HYUNDAI H1» реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації - Україна, VIN код НОМЕР_2. Про заборону перетину паромної переправи ОСОБА_1 не знав, що підтверджується протоколом опитування в справі про порушення митних правил № 0194/50800/17 від 23.08.2017 року.

Ст. 19 Конституції України, встановлено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до Закону тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 10 даного закону встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. На тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України.

Пунктом 7.1 ст. 7 ЗУ « Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», поширюється дія розділу ХІІ Митного кодексу України. Цим розділом визначено порядок і умови переміщення громадянами товарів, а також транспортних засобів особистого користування. Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118 затверджені «Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що перемішуються громадянами через митний кордон України».

Обмеження щодо тимчасового ввезення транспортних засобів введене ЗУ « Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено тільки для зареєстрованих на території ВЕЗ «Крим» автотранспортних засобів, що використовуються у перевезеннях через адміністративний кордон ВЕЗ «Крим» для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів.

Згідно п. 60 ст. 4 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. 458 МК України та ст. 9 КУпАП випливає, що протиправне діяння, вчинене певною особою, визначається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності, наявність вини є невід'ємною ознакою суб'єктивної сторони будь якого адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 477 МК України, порушення встановленого законодавством порядку ввезення товарів на територію вільної митної зони, вивезення товарів з цієї території, проведення операцій з товарами, поміщеними в режим вільної митної зони, а так само порушення встановленого частиною другою статті 436 цього Кодексу строку розпорядження товарами, розміщеними у вільній митній зоні, у разі анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію цієї зони тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до с. 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

В своїх запереченнях відповідач вказує, що наявність суб'єктивної сторони в діях ОСОБА_1 обґрунтовується тим, що упродовж майже трьох років інформація про окупацію АР Крим та закриття Україною пунктів пропуску та пунктів контролю на території АР Крим є загальновідомою та неодноразово висвітлювалася в засобах масової інформації. При цьому посилається на Додаток до розпорядження КМУ «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» від 30.04.2016 року № 424-р.

Про те, відповідачем не надано доказів коли і в яких саме засобах масової інформації вісвітлювалася інформація про те, які саме пункти пропуску та пункти контролю були закриті, в тому числі паромна переправа сполученням порт «Кавказ» - порт «Крим» у місті Керч (Україна). Також не надано доказів оприлюднення в ЗМІ, вищевказаного Додатку до розпорядження КМУ «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» від 30.04.2016 року № 424-р.

Відповідно до статті 430 Митного кодексу України вільна митна зона - це відповідним чином облаштована територія або склад, що призначені для зберігання товарів під митним контролем, їх переробки та/або виробництва нових товарів. Вільні митні зони можуть бути комерційного, сервісного та промислового типів. Вільні митні зони комерційного типу створюються з метою забезпечення вільного зберігання товарів без обмеження строків. Вільні митні зони сервісного типу створюються з метою забезпечення вільної діяльності підприємств з ремонту, модернізації, будівництва повітряних, морських і річкових суден, інших плавучих засобів, їх складових частин. Вільні митні зони промислового типу створюються для цілей переробки (виробництва) товарів на територіях відповідних типів спеціальних (вільних) економічних зон. Вільні митні зони можуть створюватися у пунктах пропуску через державний кордон України, на територіях морських і річкових портів, аеропортів, на залізничних станціях та на територіях підприємств, а також в інших місцях, у яких можливо забезпечити режим вільної митної зони відповідно до цього Кодексу. Відкриття вільних митних зон комерційного та сервісного типів здійснюється відповідно до положень цього розділу. Відкриття вільних митних зон промислового типу здійснюється окремими законами України.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не доведено порушення позивачем саме вільної митної зони, а доводи, викладені в запереченнях, стосуються порушення вільної економічної зони «Крим».

В запереченнях відповідач вказав, що згідно Митного кодексу України, посадові особи митниці не зобов'язані роз'яснювати особам, які переміщують через митний кордон України товари, транспортні засоби, вимоги чинного законодавства.

Про те, відповідно до ч. 1 ст. 19 МК України, органи доходів і зборів інформують заінтересованих осіб про митні правила у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Таким чином, відповідач повинен був роз'яснити та довести до відома позивача вимоги норм чинного законодавства та надати повну інформацію, щодо перетину кордону.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.03.2017 року, вищевказаний автомобіль зареєстрований на позивача та знаходиться у його користуванні та володінні. Власником автомобіля є його син, але позивач має право керувати даним транспортним засобом. Автомобіль позивача не є товаром в розумінні Митного кодексу України, а є лише транспортним засобом, яким він користується для власних потреб. ОСОБА_1 та його дружина взагалі не знали про заборону перетину паромної переправи. При перетині кордону їм ніхто ніякої інформації зі службових осіб митниці ДФС не надавав. Ніхто йому будь-які інструкції та норми законодавства, які стосуються перетину кордону не доводив до відома. Вони взагалі не знали про них, так як являються звичайними громадянинами України, а не службовими особами митниці чи будь-яких державних органів. В його діях не було умислу вчинення даного порушення. Крім того, він не є суб'єктом підприємницької діяльності.

З системного аналізу наведених норм та фактичних обставин справи вбачається безпідставність прийняття спірної постанови про порушення митних правил від 14.09.2017 року № 0194/50800/17 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за статтею 477 Митного кодексу України з накладенням санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення позову.

Розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 139 КАС України, враховуючи, що позивачу встановлена друга група інвалідності, та він звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонської митниці ДФС України та виконуючого обов'язки начальника Херсонської митниці ДФС України Козюберда Володимира Віталійовича про визнання нечинною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати нечинною та скасувати постанову №0194/50800/17 від 14.09.2017 року в справі про порушення митних правил, внесену в.о. начальника Херсонської митниці ДФС України Козюберда Володимиром Віталійовичем про визнання винним громадянина України ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 447 Митного кодексу України та накладання адміністративного стягнення на громадянина України ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня проголошення рішення, або з дня отримання його копії, до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Драніков С.М.