Справа № 808/655/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року (о 14 год. 45 хв.)Справа № 808/655/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж ЛТД»

до Енергодарської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж ЛТД» (далі ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Енергодарської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Запорізькій області (далі Енергодарська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 17.01.2017 № та №.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткові усні пояснення. Зокрема, зазначає, що підставою для включення до податкового кредиту платника податку сум ПДВ є наявність належним чином оформлених податкових накладних. Вважає, що податкові накладні за періоди з січня по травень 2015 року були належнім чином оформлені та зареєстровані субєктами господарювання (контрагентами позивача ТОВ «Адепт-Аудіт», МПП ВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Юнасіс», ТОВ «Арутис-С», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон», ТОВ «Юніверсал-ЛТД»), а тому позивач правомірно скористався правом на формування податкового кредиту. Крім того, свої зобовязання ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» перед ПАТ «ЗАлК» за Договором підряду №ЗАлК-Д-2015-44 від 01.04.2015 виконав у повному обсязі, що підтверджується підписами з обох сторін ОСОБА_3 приймання-виконання робіт у розмірі 9 133 528,85 грн., а також рішенням господарського суду від 07.12.2017 у справі №908/2681/16, яке набрало законної сили. Вказує, що контрагенти позивача на час здійснення відповідних господарських операцій були у встановленому законодавством порядку зареєстровані як платники ПДВ. Крім того, перевіркою не зафіксований факт наявності в податковій накладній недоліків, що свідчило про її неналежність як первинного документу, або порушення порядку їх видачі. Щодо інформаційних даних працівників контрагентів, зауважує, що позивач не володів належною інформацією стосовно їх оформлення у відповідності до вимог законодавства України, де згідно умов Договору субпідрядні організації повинні забезпечити виконання даних робіт власними силами. Що стосується твердження відповідача про відсутність у субєктів господарювання достатньої кількості засобів для виконання умов договору, звертає увагу суду, що відсутність у постачальника основних фондів, приміщень та інших обєктів не свідчить про порушення податкового законодавства ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» та не відноситься до суттєвих обставин його фінансово-господарської діяльності. Національне законодавство не визначає наявність власних трудових ресурсів та власних основних засобів підприємств як єдину можливість здійснення ним господарської діяльності. Ураховуючи викладене, вважає, що обставини, які слугують фактичною підставою для донарахування позивачу сум податкового зобовязання з податку на додану вартість та з податку на прибуток знаходяться поза межами вимог Податкового кодексу України, у звязку із чим прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення згідно із ОСОБА_3 перевірки №70/14-04/36879457 від 29.11.2016 є необґрунтованими та протиправними, а тому просить адміністративний позов задовольнити та скасувати оскаржуване рішення відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, про що подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 1850 від 18.01.2018), відповідно до яких зазначає, що на виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2016 по справі №335/10392/16-к в рамках кримінального провадження №0000034, Енергодарською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» з питань взаємовідносин та взаєморозрахунків з ТОВ «Адепт-Аудіт», МПП ВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Юнасіс», ТОВ «Арутис-С», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД». Пояснює, що в ході перевірки відповідачем використані матеріали кримінального провадження №0000034 від 06.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 213 КК України. Так, в акті перевірки детально висвітлено про те, що вказані контрагенти позивача не мали можливості виконувати роботи демонтажу ошиновки ділянки електролізу на ПАТ «ЗАлК» та поставити ТМЦ в період з січня по травень у звязку із відсутністю відповідних виробничих потужностей, матеріальних ресурсів, наявності необхідної кількості працюючих з відповідними фаховими знаннями, відсутністю придбання ідентичних робіт (ТМЦ) інше. Вказує, що в ході проведення розслідування по кримінальному провадження допитані в якості свідків колишні робітники ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД». Зокрема, колишній керівник позивача ОСОБА_4 пояснив про те, що підприємство не укладало договорів субпідряду для виконання робіт на ПАТ «ЗАлК», посадові особи та працівники контрагентів йому не знайомі. Також посилається на ту обставину, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань знаходиться інформація щодо досудових розслідувань відносно підприємств-контрагентів, відповідно до якої зазначені підприємства відносяться до т. зв. конвертаційних центрів. Ураховуючи вищевикладене, вважає, що фактично контрагентами здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій, що не мають реального товарного характеру з ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» в частині проходження робіт з демонтажу ошиновки ділянки електролізу на ПАТ «ЗАлК» та постачання ТМЦ (лом електрообладнання) в період з січня по травень 2015 року на загальну суму 7 851 511,17 грн., в т.ч. ПДВ 1 308 585,28 грн., як результат зазначеного, первинні документи бухгалтерськоо та податкового обліку не є достовірними доказами фактичного виконання операцій, у звязку просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення) та оголошено про час виготовлення повного судового рішення.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» (ідентифікаційний код 36879457) зареєстроване 30.12.2009 як юридична особа виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №099000.

Згідно із Відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій №2522/2016 видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва; 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 43.31 Штукатурні роботи; 43.91 Покрівельні роботи; 42.21 Будівництво трубопроводів.

Згідно із пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі наказу № 214 від 18.11.2016 та направлення № 73, №74 від 11.11.2016 у період з 14.11.2016 по 22.11.2016 фахівцями Енергодарської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» з питань додержання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 щодо взаємовідносин та взаєморозрахунків з ТОВ «Адепт-Аудіт», МППВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Юнасіс», ТОВ «Арутис-С», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД», за результатами якої складено відповідний ОСОБА_3 № 70/14-04/36879457 від 29.11.2016.

В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп. 2.1 І 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, пп. «а» п. 198.1 та абз.1 і 2 пп. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість до сплати в бюджет на суму 1 308 585,00 грн., в т.ч. в січні 2015 року на суму 160 541,00 грн., в лютому на суму 170 450,00 грн., в березні на суму 70 671,00 грн., в квітні на суму 682 082,00 грн., в травні 2015 року на суму 200 914,00 грн., в червні 2015 року на суму 23 927,00 грн., шляхом оформлення нереальних господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Адепт-Аудіт», ТОВ «Арутис-С», МППВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД», ТОВ «Юнасіс»;

ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп. 2.1 І 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, норми п. 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за №336/22868, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток до сплати в бюджет за 2015 рік в сумі 1 177 727,00 грн., шляхом оформлення нереальних господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Адепт-Аудіт», ТОВ «Арутис-С», МППВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД», ТОВ «Юнасіс».

Вказані висновки обґрунтовані тим, що податковим органом не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Адепт-Аудіт», МППВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Юнасіс», ТОВ «Арутис-С», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД». Такий висновок податкового органу ґрунтується, між іншого, на отриманих матеріалах кримінального провадження №0000034 від 06.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 213 КК України.

Не погоджуючись із висновками ОСОБА_3 позивачем до Енергодарської ОДПІ подані на нього заперечення від 04.01.2016 №05/1-16, проте листом №184/10/08-23-14-11 від 12.01.2017 відповідач повідомив підприємство, що висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки є обґрунтованими, донарахування є правомірним.

На підставі ОСОБА_3 перевірки та з урахуванням вказаних порушень 17.01.2016 відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення форми «Р»:

№, яким позивачу збільшену суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 1 635 731,25 грн., у т.ч. за основним платежем 1 308 585,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 327 146,25 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень, між сторонами відсутній.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність визначена як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 44.1 статті 44 цього Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями Податкового кодексу України закріплено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи (підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Кодексу).

Відповідно до статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, право на формування податкового кредиту та зменшення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за рахунок витрат шляхом відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності, пов'язується з фактичним здійсненням цих господарських операцій, що має підтверджуватись документально.

Суд зазначає, що наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

Податкова звітність ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) у частині першій встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

За визначеннями, що містяться у статті 1 вказаного Закон первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію, а господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, документи можна вважати первинними, що є підставою для їх врахування в податковому обліку, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Зазначене підтверджує висновок про те, що необхідною умовою для віднесення вартості придбаних платником податків товарів (послуг) до витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а сум сплаченого ПДВ - до податкового кредиту, є факт дійсного проведення господарських операцій, обумовлених відповідними угодами, що має засвідчуватись належними первинними документами.

Відображення у даних податкового обліку господарської операції, в ході якої відбулась лише імітація купівлі товарів чи послуг, не являється підставою для отримання податкової вигоди за рахунок зменшення об'єкта оподаткування.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

У той же час, за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відтак, при вирішенні справи слід звернути увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій позивача, на підставі яких ним сформовані дані податкового обліку. При цьому, докази, на обґрунтування доводів сторін, відповідно до статті 90 КАС України, повинні оцінюватись судом у їх сукупності.

У цій справі позивач стверджує, що за результатами взаємовідносин із контрагентом оформлені відповідні первинні документи, які, на його думку, надають право на формування податкового кредиту.

На підтвердження реальності зазначеного договору позивачем долучено до матеріалів справи наступні документи: договір підряду №ЗАлК-Д-2015-44 від 01.04.2015, кошторис, графік виконання робіт, акти приймання виконаних робіт, ОСОБА_3 про порушення вимог безпеки виконання робіт підрядником, які складені між позивачем та ПАТ «ЗАлК», та податкові накладні, відомості про ф/о податників річної податкової декларації, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку господарських операцій з ТОВ «Адепт-Аудіт», МППВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Юнасіс», ТОВ «Арутис-С», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД», журнал-ордер і Відомість по рахунку 6311 за 2015 рік ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД».

Окрім того, на підтвердження здійснення господарських операцій з вищевказаними контрагентами позивачем надано суду копію рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2016 у справі №908/2681/16, яке залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2017, яке, на думку позивача, підтверджує господарські взаємовідносини з вищевказаними контрагентами на підставі договору підряду від №ЗАлК-Д-2015-44 від 01.04.2015.

Як встановлено в ході розгляду справи інші оригінали первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів по взаємовідносинам позивача із контрагентами за період з 01.11.2014 по 31.12.2015 щодо придбання та реалізації товарно-матеріальних цінностей, послуг, а також печаток, штампі, знарядь злочину, факсиміле та документів фінансово-господарської діяльності субєктів господарювання з ознаками фіктивності, реєстраційних та статутних документів, інформації на магнітних носіях, електронних інформаційних систем або їх частин, системних блоків ПК, ноутбуків, планшетних компютерів, магнітних, оптичних та інших флеш-носіїв інформації, чернеток, блокнотів та записних книжок, на яких може зберігатися доказова інформація були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №335/6728/16-к 1-кс/335/4055/2016 у межах провадження слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області кримінального провадження №0000034, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

З огляду на повідомлені обставини, ухвалою суду від 27.07.2017 від СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області витребувано докази саме матеріали кримінального провадження №0000034 від 06.04.2016 разом з первинними документами, які були вилучені в ході проведення обшуку (відповідно до протоколу обшуку від 05.07.2016проведеного старшим слідчим з ОВС 2-го відділення РКП СУ ФР ДФС у Запорізькій області підполковника податкової міліції ОСОБА_5В.).

Листом від 25.09.2017 №1369/23-03 старшим слідчим з ОВС 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області на виконання вимог ухвали у справі направлено до суду матеріали кримінального провадження №0000034 від 06.04.2016 в частині доказів вчинення кримінального правопорушення у 2-х томах (том №1 на 246 аркушах, том №2 на 262 аркушах), які було оглянуто та досліджено судом у судовому засіданні 26 вересня 2017 року у присутності представників учасників справи.

В матеріалах кримінального провадження №0000034 від 06.04.2016 наявні оригінали первинних документів по фінансово-господарських відносинах, зокрема:

ТОВ «Арутис-С» (договір субпідряду від 01.01.2015 №02/п-15, рахунок-фактура від 16.01.2015 №94, акт приймання виконання робіт від 16.01.2015 №94, які зі сторони позивача підписані директором ОСОБА_3, журнал-ордер і відомості по рахунку 6311 «Розрахунки з субпідрядними організаціями по БМР» за 01.11.2014-30.06.2016),

ТОВ «Адепт-Аудіт» (договір субпідряду від 20.01.2015 №06/п-15, рахунок-фактуриа від 31.01.2015 №211, акт приймання виконаних робіт від 31.01.2015 №211, які зі сторони позивача підписані директором ОСОБА_4, відомості по рахунку 6311 «Розрахунки з субпідрядними організаціями по БМР» за 01.11.2014-30.06.2016),

МППВКФ «Експрес-комплект» (договір субпідряду від 01.01.2015 №01/п-15, який зі сторони позивача підписаний директором ОСОБА_3, рахунок-фактура від 26.01.2015 №62, акт приймання виконаних робіт від 26.01.2015 №21162, договір субпідряду від 06.02.2015 №10/п-15, рахунки-фактури від 09.02.2015 №8, від 16.02.2015 №45, від 16.02.2015 №С-0000343, акти приймання виконаних робіт від 09.02.2015 №8, від 16.02.2015 №45, №343, банківські виписки позивача №С-00000022 від 09.02.2015, №С-00000028 від 16.02.2015, №С-0000033 від 23.02.2015, які зі сторони позивача підписані директором ОСОБА_4, відомості по рахунку 6311 «Розрахунки з субпідрядними організаціями по БМР» за 01.11.2014-30.06.2016),

ТОВ «Юнасіс» (договір субпідряду від 02.03.2015 №0616/п-15, рахунок-фактура від 31.03.2015 №183, акт приймання виконаних робіт від 31.03.2015 №183, які зі сторони позивача підписані директором ОСОБА_4, відомості по рахунку 6311 «Розрахунки з субпідрядними організаціями по БМР» за 01.11.2014-30.06.2016),

ТОВ «Малена торг» (договір субпідряду від 15.05.2015 №33/п-15, рахунок-фактура від 25.05.2015 №42, акт приймання виконаних робіт від 25.05.2015 №38, виписка з банку АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_3» у м. Києві від 20.07.2015, договір субпідряду від 25.05.2015 №32/п-15, рахунок-фактура від 28.05.2015 №40, акт приймання виконаних робіт від 28.05.2015 №40, виписка з банку АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_3» у м. Києві від 20.07.2015, які зі сторони позивача підписані директором ОСОБА_4, відомості по рахунку 6311 «Розрахунки з субпідрядними організаціями по БМР» за 01.11.2014-30.06.2016),

ТОВ «Епсілон-2015» (договір субпідряду від 23.02.2015 №15/п-15, рахунки-фактури від 27.02.2015 №С-0000001, від 02.03.2015 №С-0000001, акти приймання виконаних робіт від 27.02.2015 №1, від 02.03.2015 №1, виписка з банку АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_3» у м. Києві від 06.03.2015, договір субпідряду від 30.04.2015 №26/п-15, рахунки-фактури від 15.05.2015 №б/н, від 19.05.2015 №3, акти приймання виконаних робіт від 15.05.2015 №б/н, від 19.05.2015 №б/н, виписка з банку АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_3» у м. Києві від 15.05.2015, 19.05.2015, які зі сторони позивача підписані директором ОСОБА_4, відомості по рахунку 6311 «Розрахунки з субпідрядними організаціями по БМР» за 01.11.2014-30.06.2016),

ТОВ «Юніверсал-ЛТД» (договір субпідряду від 02.04.2015 №19/п-15, рахунок-фактура від 09.04.2015 № 1, акт приймання виконаних робіт від 09.04.2015 №1, виписка з банку АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_3» у м. Києві від 09.04.2015, договір субпідряду від 10.04.2015 №21/п-15, рахунок-фактура від 27.04.2015 №28, акт приймання виконаних робіт від 27.04.2015 №28, виписка з банку АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_3» у м. Києві від 27.04.2015, 19.05.2015, договір субпідряду від 21.04.2015 №24/п-15, рахунок-фактура від 27.04.2015 №143, акт приймання виконаних робіт від 27.04.2015 №2, виписка з банку АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_3» у м. Києві від 05.05.2015, 08.05.2015, 12.05.2015, які зі сторони позивача підписані директором ОСОБА_4, відомості по рахунку 6311 «Розрахунки з субпідрядними організаціями по БМР» за 01.11.2014-30.06.2016).

Наявність у позивача вказаних документів сторонами по справі не оспорюється, разом із цим, під час під час проведеної перевірки фахівцями податкової інспекції встановлено, що вищевказані контрагенти не мали можливості виконувати роботи демонтажу ошиновки ділянки електролізу на ПАТ «ЗАлК» та поставити ТМЦ в період з січня по травень у звязку із відсутністю відповідних виробничих потужностей, матеріальних ресурсів, наявності необхідної кількості працюючих з відповідними фаховими знаннями, відсутністю придбання ідентичних робіт (ТМЦ) інше.

Із матеріалів справи вбачається, що в ході проведення розслідування по кримінальному провадження допитані в якості свідків колишні робітники ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД».

Так, згідно протоколу допиту свідка від 08.07.2017 в рамках кримінального провадження №0000034 ОСОБА_7, який був директором ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» у період з 18.07.2013 по 14.01.2015, з 14.01.2015 по грудень 2015 року працював на посаді заступника директора позивача з правом підпису, під час допиту зазначив, що в термін з січня по 11 березня 2015 року співробітники позивача виконували роботу по вилученню залишків незавершеного виробництва з електролізних ванн на території ПАТ «ЗАлК», а в період з квітня по травень 2015 року співробітники виконували роботи по демонтажу ошиновки на території ПАТ «ЗАлК». Пояснив, що фактично на ПАТ «ЗАлК» надавався список співробітників ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» та їм виписувались перепустки. Щодо назв підприємств ТОВ «Адепт-Аудіт», МППВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Юнасіс», ТОВ «Арутис-С», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД» повідомив, що їх чує вперше, з службовими особами не знайомий, чи виконували вказані підприємства роботи на ПАТ «ЗАлК» йому не відомо.

Таким чином, первинні документи ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД», які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту та формування фінансового результату, оформлені особами від імені позивача, які заперечують свою участь у підписанні будь-яких первинних документів із вказаними контрагентами, а тому зазначені документи не можна вважати належно оформленими та підписаними уповноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів (робіт, послуг), а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Крім того, в ході розслідування по кримінальному провадженню №0000034 працівниками слідчого управління ФГ ГУ ДФС у Запорізькій області допитано в якості свідка колишнього директора ТОВ «Буденергомонтаж ЛТД» ОСОБА_4, який пояснив про те, що позивачем не укладено договорів субпідряду для виконання робіт на ПАТ «ЗАлК».

ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що на початку 2015 року вони та ще приблизно 15 осіб виконували роботи на ПАТ «ЗАлК» по демонтажу алюмінію, почніше із печей (ями) вибивали відбійним молотком алюміній, людей які працювали з ними вони не знають, підприємства ТОВ «Адепт-Аудіт», МППВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Юнасіс», ТОВ «Арутис-С», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД» їм не знайомі.

Відповідно до частини першої статті 95 КПК України показаннями є відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Крім того, оперативним управлінням ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області 31.05.2015 відібрано пояснення громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які пояснили, що про те, що вони є директорами та засновниками ТОВ «Адепт-Аудіт» та МППВКФ «Експрес-комплект» відповідно дізнались від працівників податкової міліції, до реєстрації вказаних підприємств в органах та ведення їх діяльності вони не причетні.

Також судом встановлено, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань знаходиться інформація щодо досудових розслідувань відносно підприємств-контрагентів, відповідно до якої зазначені підприємства відносяться до т. зв. конвертаційних центрів.

Суд наголошує, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Така правова позиція також наводиться в постановах Верховного суду України від 14 червня 2016 року у справі №21-1318а/16, від 22 листопада 2016 року у справі №826/11397/14.

Окрім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20 січня 2016 року у справі №826/11531/14 сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

До того ж, суд ураховує, що в той час як податковий орган посилається на відсутність у контрагентів позивача майна, необхідного для виконання спірних операцій, основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для вчинення дій, що становлять під сумнів зміст відповідних операцій. Позивачем таких доказів до матеріалів справи додано не було та доводи податкового органу в цій частині не спростовано.

При цьому, суд наголошує, що платник податку повинен бути розумним та обачним при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства. Отже, заходи спрямовані на отримання витягу з Єдиного державного реєстру та інших документів реєстраційного характеру, не є достатніми, позаяк отримані платником відомості не дозволяють кваліфікувати контрагентів як добросовісних партнерів, що гарантують виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників.

Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов'язань, але і в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2016 у справі №908/2681/16, яке залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2017, яким, на думку позивача, підтверджено господарські взаємовідносини між ним та контрагентами, позаяк, в ньому не досліджувалась реальність здійснення спірних операцій між позивачем та ТОВ «Адепт-Аудіт», МППВКФ «Експрес-комплект», ТОВ «Юнасіс», ТОВ «Арутис-С», ТОВ «Малена торг», ТОВ «Епсілон-2015», ТОВ «Юніверсал-ЛТД», факт встановлення яких є основним для вирішення питання щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого розпорядження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 26.01.2018.

Суддя І.В. Батрак