Справа № 804/8762/17
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року Справа № 804/8762/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській област про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
15 грудня 2017 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач) з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 7916-13 від 11.08.2017 р., винесеного Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позові зазначив наступне. З 01.01.2017 р. обєктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Податковим органом не доведено, що у власності позивача перебуває транспортний засіб, який є обєктом оподаткування. Транспортний податок є місцевим податком, який не може бути визначений рішенням Верховної ради України. Встановлення місцевих податків є компетенцією місцевих рад. Таким чином, місцеві ради мають обовязково встановити транспортний податок своїм рішенням, яке необхідно оприлюднити до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених податків та зборів або змін. В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Тобто, нові податки практично не можуть бути визнані обовязковими до сплати, принаймні в 2017 р., адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2016 р. рішення про встановлення таких податків і зборів. Відповідне рішення Дніпропетровської міської ради № 12/18 було прийнято 15.02.2017 р. Запровадження нових податків, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть здійснюватися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Враховуючи зазначене, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 7916-13 від 11.08.2017 р. суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Представниквідповідачаобґрунтування своєї позиції в відзиві на позов зазначив наступне. Позивачу на праві власності належить транспортний засіб, який є обєктом оподаткування транспортним податком. Контролюючим органом була отримана інформація щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати. В звязку з вказаним, позивачу нараховане податкове зобовязання.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до витягу з бази даних податкового органу ОСОБА_2 на праві власності належить легковий автомобіль марки LANDROVER, модельRANGEROVERSPORT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2993 см3.
11.08.2017 р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № 7916-13, яким ОСОБА_2 було визначено грошове зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 16 666,67 грн.
Відповідачем до відзиву надано розрахунок середньоринкової вартості легкового автомобіля марки LANDROVER, модельRANGEROVERSPORT, 2016 року випуску, об'єм двигуна 2993 см3,здійснений на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України. Відповідно до розрахунку вартість належного позивачу автомобіля складає 1 418 560,50 грн.
1 січня 2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII (далі - Закон №71-VIII), яким викладено в новій редакції ст.267 Податкового кодексу України та введено новиймісцевийподаток на майно - транспортнийподаток.
Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначенихцим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створенізгідноіз законом та перспективним планом формуваннятериторій громад, у межах їх повноважень і є обовязковими до сплати на територіївідповіднихтериторіальних громад.
Згідно до пп. 10.1.1 п. 10.1, п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України транспортний податок (який входить до структури податку на майно) належить до системи місцевих податків.
Місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Відповідно до пп. 267.1.1. п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 р. № 1791-VIII внесено зміни до обєкта оподаткування транспортним податком.
Згідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального".
Відповідно до п. 267.4. ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієїстатті.
Згідно до пп. 12.3.4, пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада обєднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податковіпільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Згідно до п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою АвтономноїРеспублікиКрим, сільськими, селищними, міськими радами та радами обєднаних територіальних громад, що створені згідноіз законом та перспективним планом формування територій громад у межах їхповноважень, визначених КонституцієюУкраїни та законами України.
Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2017рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VІІІ з 01.01.2017 р.мінімальна заробітна плата становить 3 200,00 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розглядудокази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, яківходять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли віндоведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до витягів з бази даних податкового органу ОСОБА_2 є власником легкового автомобіля марки LANDROVER, модельRANGEROVERSPORT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2993 см3.
Вказане не спростовано позивачем.
З аналізу положень пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України вбачається, що обєктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Як вже зазначалося, з 01.01.2017 р.мінімальназаробітна плата становить3 200,00 грн. Тобто, 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) 2017 р., складає 1 200 000,00 грн.
Належний позивачу транспортний засіб є легковим автомобілем, використовується не більше пяти років.
Відповідачем здійснено розрахунок середньоринкової вартості автомобіля на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України. Вказаний розрахунок перевірений судом. Згідно розрахунку середньоринкова вартість транспортного засобу складає 1 418 560,50 грн., що є більшим ніж 1 200 000,00 грн.
Таким чином, легковий автомобіль марки LANDROVER, модель RANGEROVERSPORT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2993 см3, який належить на праві власностіАнюхіну С.Л., є обєктом оподаткування транспортним податком, оскільки відповідає вимогам, встановленим пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України.
З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 11.08.2017 р. № 7916-13 відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому судом не приймаються до уваги доводи позивача стосовно неможливості нарахування та утримання транспортного податку в 2017 р.
Відповідно до ст.ст. 8, 10 Податкового кодексу України транспортний податок є місцевим податком.
Положеннями пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншомуразінормивідповіднихрішеньзастосовуються не раніше початку бюджетного періоду, щонастає за плановимперіодом.
Однак, пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада обєднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.
При вирішенні питання про співвідношення норм в правовому регулюванні місцевих податків, які є обов'язковими згідно з Податковим кодексом України, норма пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України є спеціальною. У зв'язку з цим транспортний податок, як обов'язковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм ст. 267 Податкового кодексу України, починаючи з 01 січня 2015 р.,та за 2017 рік з урахуванням змін до обєкта оподаткування, чинних з 01.01.2017 р., безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому п.п. 12.3.4 п. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Згідно із п. 4.4 ст.4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, щостворенізгідноіз законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
Таким чином, оскільки установлення і скасування податків та зборів є виключною компетенцією зазначених державних органів та органів місцевого самоврядування, то визначений принцип стабільності стосується діяльності саме цих органів.
При цьому, Податковий кодекс України не містить положень, які б зобовязували контролюючі органи утримуватися від визначення податкових зобовязань або звільняли б платників податків від сплати податків, у разі прийняття повноважним органом рішення про зміни будь-яких елементів податків пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду.
В даній справі предметом спору є правомірність рішення податкової служби щодо визначення податкових зобовязань, а не законність прийняття Верховною Радою України правового акту, яким встановлено обєкт оподаткування транспортним податком.
Крім цього, при визначенні співвідношення норми-принципу, якою за своєю правовою сутністю є норма пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, та норм ст. 267 Податкового кодексу України, які регулюють відносини у сфері сплати транспортного податку, слід виходити з того, що норма-принцип є загальною нормою, тоді як норми ст. 267 Податкового кодексу України є спеціальними нормами, які підлягають застосуванню при наданні юридичної оцінки обставинам у справі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у податкової служби правових підстав для визначення податкового зобовязання з транспортного податку у 2017 р. з урахуванням змін, внесених до обєкта оподаткування, та про обовязок платників податку щодо сплати цього виду податку у порядку, передбаченому Податковим кодексом України.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 24.01.2018 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_3