Справа № 263/14531/17
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року справа №263/14531/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області та ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області (суддя - Шатілова Л.Г.) від 04 грудня 2017 року (повний текст складений 04 грудня 2017 року у м.Маріуполь) у справі № 263/14531/17 за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними щодо не врахування при призначенні пенсії заробітної плати, отриманої за період з червня 1995 року по травень 2000 року під час роботи на ВАТ «Сілур» з моменту виникнення права на пенсію, а саме з 26.05.2017 року; зобов'язання призначити пенсію за віком з урахуванням заробітної плати отриманої за період з червня 1995 року по травень 2000 року, під час роботи на ВАТ «Сілур» та здійснення нарахування і виплату усіх належних сум пенсій з моменту виникнення права на пенсію, а саме з 26.05.2017 року з урахуванням норм діючого законодавства України щодо призначення пенсії, яке діяло на період призначення пенсії.

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії щодо не нарахування при призначенні пенсії заробітної плати, отриманої за період з червня 1995 року по травень 2000 року під час роботи на ВАТ «Сілур», з часу звернення 14.09.2017 року; зобов'язано повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії за віком від 14.09.2017 року з урахуванням заробітної плати, отриманої у період з червня 1995 року по травень 2000 року, під час роботи на ВАТ «Сілур», відповідно довідок №292,293 від 12.01.2017 року та прийняти вмотивоване рішення з дотриманням норм пенсійного законодавства. В іншій частині позовних вимог відмолено.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити постанову суду першої інстанції в частині «зобов'язання Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії за віком від 14.09.2017 року з урахуванням заробітної плати, отриманої у період з червня 1995 року по травень 2000 року, під час роботи на ВАТ «Сілур», відповідно довідок №292,293 від 12.01.2017 року та прийняти нове рішення, яким зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області призначити пенсію за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої за період з червня 1995 року по травень 2000 року під час роботи на ВАТ «Сілур» та здійснити нарахування і виплату усіх належних сум пенсії з 14.09.2017 року, з урахуванням норм діючого законодавства України щодо призначення пенсії, яке діяло на період призначення пенсії.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції положень ч.2 ст.11 КАС України. Позивач зазначив, що з позицією суду щодо дати звернення він згоден, тому що при призначенні пенсії 26.05.2017 року зазначені довідки повернуті і ніяких доказів, що орган пенсійного фонду їх розглядав не має. Але на письмове звернення із заявою від 14.09.2017 року, відповіддю №19187/02 від 14.09.2017 року зазначено, що при призначенні (перерахунку) пенсії не були враховані довідки, видані Харцизькою Філією ПРАТ «ВО «Стальканат-Сілур», оскільки зазначене підприємство перебуває на території, непідконтрольній Україні владі. Позивач вважає, що повторний розгляд заяви за постановою суду від 04.12.2017 року з урахуванням заробітної плати, отриманої у період у період з червня 1995 року по травень 2000 року, під час роботи у ВАТ «Сілур», відповідно до довідок №292,293 від 12.01.2017 року відповідачем буде розглянуто аналогічно як і в перший раз. Крім того, в порушення вимог п.4.3 Порядку №22-1 відповідачем не було прийнято відповідне рішення за заявою від 14.09.2017р.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки надані позивачем довідки про заробітну плату було видано підприємством, яке знаходиться на території, тимчасово не підконтрольній владі України (м. Харцизьк), при цьому ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» перереєстрацію на території України не здійснювало, тому надані довідки вважаються недійсними.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області з 26.05.2017 року та отримує пенсію за віком.

Позивач 14.09.2017 року звернувся до відповідача з заявою від14.09.2017 року про перерахунок пенсії, надавши довідки № 292, 293 від 12.01.2017 року про розмір заробітної плати, отриманої ним у період з червня 1995 року по травень 2000 року, під час роботи у ВАТ «Сілур».

Наведене звернення було розглянуто відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», що засвідчується листом № 19187/02 від 14.09.2017 року, яким позивача повідомлено про те, що взяти до уваги спірні довідки та здійснити перерахунок пенсії з їх урахуванням відсутні законні підстави,оскільки вони були видані підприємством, яке знаходиться на території, тимчасово не підконтрольній владі України (м. Харцизьк), при цьому ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» перереєстрацію на території України не здійснювало, тому надані довідки вважаються недійсними.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла у спірний період) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), згідно п.2.10 якого довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Наведений правовий висновок неодноразово був викладений Верховним судом України (у справі № 21-4722а154 від 15 грудня 2015 року, №21-11а15) .

Як вбачається з матеріалів справи, факт роботи позивача у ВАТ «Сілур» у період з червня 1995 року по травень 2000 року підтверджується записами в трудовій книжці та не заперечується відповідачем.

Довідки ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» від 12.01.2017р. №292 та № 293 містять інформацію про заробітну плату позивача для обчислення пенсії у період з червня 1995 року по травень 2000 року під час роботи у ВАТ «Сілур» .

З наведених довідок вбачається, що вони видані на підставі первинних документів - розрахункові відомості по нарахуванню заробітної плати ВАТ «Сілур».

Відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків, наданими Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області № 23413/С/05-81 від 24.10.2017 року підтверджено, що позивач у період з 01.01.1998р. по 30.09.2000р. отримував заробітну плату у ВАТ «Сілур», з якої суми податку були перераховані в бюджет.

Колегія суддів вважає, що наведені вище довідки судом першої інстанції правомірно було прийнято до уваги, у сукупності з іншими доказами, на підтвердження права позивача на здійснення перерахунку пенсії.

В Україні визнається та діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на які надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», які говорять про те, що документи видані окупаційною владою, повинні визнаватись, якщо їх невизнання тягне за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, а тому правомірно задоволено позов.

Положеннями ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить у залежність особу щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та призначення пенсії.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що факт не переміщення та не здійснення перереєстрації підприємства на території, підконтрольній українській владі, не повинно впливати та звужувати право позивача на отримання ним пенсії. За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача колегією суддів не прийнято до уваги.

У п. 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача про перерахунок пенсії була розглянута відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», що засвідчується листом № 19187/02 від 14.09.2017 року. Рішення щодо перерахунку пенсії не приймалось.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно прийнято рішення саме про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії за віком від 14.09.2017 року, з урахуванням його заробітної плати, отриманої у період з червня 1995 року по травень 2000 року, під час роботи у ВАТ «Сілур», відповідно до довідок № 292, 293 від 12.01.2017 року, та прийняти вмотивоване рішення з дотриманням норм пенсійного законодавства.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача колегією суддів не прийнято до уваги.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційні скарги і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області та ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2017 року у справі № 263/14531/17 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2017 року у справі № 263/14531/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 24 січня 2018 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

М.Г.Сухарьок