Справа № 804/7573/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/7573/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2018 року

справа № 804/7573/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Добродняк І.Ю

судді: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року (головуючий суддя Ляшко О.Б.)

у справі № 804/7573/16

за позовом Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування»

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

про визнання необґрунтованим стягнення виконавчого збору, стягнення безпідставно сплачених коштів виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» (далі - ДП «ДНВК «Електровозобудування») звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому (з урахуванням уточнень а.с. 9-11) просило:

визнати необґрунтованим стягнення виконавчого збору у розмірі 341781,96 грн. в межах ВП № 51920633 з ДП «ДНВК «Електровозобудування»;

стягнути з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області безпідставно сплачений 02 вересня 2016 року ДП «ДНВК «Електровозобудування» в межах виконавчого провадження ВП № 51920633 виконавчий збір у розмірі 341781,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання судового рішення про стягнення коштів був надто стислим, у зв’язку з чим позивач не мав змоги виконати вимоги державного виконавця. Крім того, державним виконавцем накладено арешт на кошти позивача до закінчення строку, встановленого для самостійного виконання рішення суду, що є необґрунтованим.

При цьому позивач звертався із заявою від 16.08.2016 про відкладення виконавчих дій, оскільки платіжне доручення щодо добровільного перерахування коштів не було виконано банком.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2016 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення з ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 51920633 у розмірі 341781,96 грн.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» кошти в розмірі 341781,96 грн.

Постанову суду мотивовано тим, що позивачем вчинено усі можливі дії для добровільного перерахування суми за виконавчим листом № 804/908/16 в розмірі 3415819,62 грн., хоча строк, наданий державним виконавцем був нереальним, у зв’язку з чим стягнення виконавчого збору з ДП «ДНВК «Електровозобудування» в межах ВП № 51920633 є протиправним.

Оскільки виконавчий збір зараховується на рахунок Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суд дійшов висновку, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2017 № 787 Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів на спірні правовідносини не розповсюджується.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, прокуратурою Дніпропетровської області подана апеляційна скарга, в якій прокуратура, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та залишити адміністративний позов без розгляду у зв’язку з пропуском строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. Скаржник зазначає, що постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.08.2016 позивачем отримано в той же день, втім, позивач звернувся до суду з позовною заявою тільки 07.11.2016 (первісно подана позовна заява) та 22.11.2016 (уточнений адміністративний позов). При цьому, позивачем не зазначено поважності причин пропуску строку звернення позивача до суду. З цього приводу судом першої інстанції неправомірно не застосовано у вказаній справі положення ст.ст. 100, 155 КАС України та не залишено позовну заяву без розгляду.

Представники прокуратури Дніпропетровської області та відповідача-1 в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі прокуратури.

Представники позивача, відповідача-2 в судове засідання не з’явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

До початку судового засідання позивачем подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв’язку з наданням строку на укладення договору з адвокатом на представництво інтересів відповідно до ст.131-2 Конституції України.

Апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення означеного клопотання з огляду на те, що позивач мав достатньо часу для вирішення вказаного питання, крім того, неявка представника позивача не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні (ст.ст.287, 313 КАС України).

Також позивачем подано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану, зазначає також, що апеляційна скарга прокурором подана поза межами його повноважень.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

З приводу наведених позивачем доводів про відсутність повноважень у прокурора звертатись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, суд, виходячи з положень ч.3 ст.53 КАС України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», вважає такі доводи помилковими, такими, що не відповідають нормам права та фактичним обставинам справи.

По суті поданої прокуратурою апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 02.08.2016 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 804/908/16 щодо стягнення з ДП «ДНВК «Електровозобудування» на користь Державного бюджету України заборгованості по єдиному соціальному внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, що виникла за серпень, вересень, жовтень 2015 року в сумі 3415819,62 грн.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 11.08.2016 відкрито виконавче провадження ВП № 51920633 з примусового виконання виконавчого листа № 804/908/16, надано боржнику строк для самостійного виконання вимог виконавчого документу до 17 серпня 2016 року.

Копія означеної постанови державного виконавця отримана підприємством (боржником) 15.08.2016 (а.с.25-27).

16.08.2016 від боржника до ПАТ КБ «Приватбанк» надійшло платіжне доручення № 2200 на суму 3415819,62 грн. на рахунок ДПІ у Ленінському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яке не було виконане банком, як вказано банком, у зв’язку з нестачею коштів на рахунку підприємства.

17.08.2016 боржник звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з письмовою заявою від 16.08.2016 № 1608/2016/2 про надання додаткового строку для добровільного виконання вимог про стягнення боргу, в межах виконавчого провадження ВП № 51920633, та відкладення виконавчих дій (а.с.23).

18.08.2016 Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в межах ВП № 51920633, якою на підставі ст..28 Закону України «Про виконавче провадження» вирішено стягнути з ДП «ДНВК «Електровозобудування» виконавчий збір у розмірі 341581,96 грн. у зв’язку з тим, що боржником у наданий державним виконавцем строк виконавчий лист виконано не було.

Як зазначено позивачем, не спростовується матеріали справи, 18.08.2016 державний виконавець особисто прибув на ДП «ДНВК «Електровозобудування» та вручив означену постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

01.09.2016 платіжним дорученням № 2360 на виконання вимог виконавчого листа від 02.08.2016 № 804/908/16 ДП «ДНВК «Електровозобудування» перерахувало кошти 3415819,62 грн. на рахунок ДПІ у Ленінському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області,.

02.09.2016 відповідно платіжного доручення № 3072 від ДП «ДНВК «Електровозобудування» на рахунок органу ДВС надійшли кошти в сумі 341782,00 грн. згідно постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.08.2016.

Не погодившись з відповідача діями в межах виконавчого провадження ВП № 51920633 позивач звернувся до суду з даним позовом 07.11.2016 (а.с.3).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, позовна вимога підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.99 КАС України в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 181 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, позову заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

При чому, днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про рішення, дію чи бездіяльність відповідача (суб'єкта владних повноважень), внаслідок яких відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що не погоджуючись з діями відповідача про стягнення з підприємства виконавчого збору, позивач є таким, що дізнався про порушення своїх прав 18.08.2016, в день, коли йому була вручена відповідна постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.08.2016 № ВП № 51920633.

Отже, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, позивачем пропущений встановлений ст..181 КАС України строк.

Статтею 100 КАС України в редакції, що діяла на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення (02.12.2016), встановлено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. А саме: адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В даному випадку з матеріалів адміністративної справи не вбачається жодних обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду позивачем, тобто обставин, які б свідчили про наявність істотних перешкод чи труднощів для своєчасного вчинення певної процесуальної дії, неможливість з незалежних від позивача причин звернутися до суду з позовом у законодавчо встановлений строк. Як самостійний суб'єкт господарювання підприємство розпоряджається своїми правами на власний розсуд, і дізнавшись про порушення своїх прав та інтересів з моменту винесення постанови про стягнення виконавчого збору 18.08.2016, реально міг вчинити дії на забезпечення захисту свого права.

Отже, враховуючи, що позов та додані до нього матеріали не свідчать про поважність причин пропущення встановленого законодавством строку звернення до суду за захистом порушених прав, позивач не скористався належним чином своїм процесуальним правом, апеляційний суд вважає, що на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення були наявними підстави для застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, передбачених ст..100 КАС України, втім суд наведених обставин не з’ясував.

Аналогічні норми містяться також у ст. 123 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, позовна заява – залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2017 року у справі № 804/7573/16 – скасувати.

Адміністративний позов Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко