Справа № 2а/2370/4883/2012
Суддя: Р.В. Холод
Дата ухвалення: 2013-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2013 року Справа № 2а/2370/4883/2012

м. Черкаси

11 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Холода Р.В.,

секретаря судового засідання Шоколенко Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Черкаського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Черкаському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2012 року управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Черкаському районі Черкаської області щодо відмови відшкодувати виплачені кошти в сумі 151550,90грн. неправомірними;

- стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Черкаському районі Черкаської області невідшкодовані кошти в сумі 151550,90грн. на рахунок управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не приймає до заліку для відшкодування суми виплаченої щомісячної державної адресної допомоги, як доплати до встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по всіх пенсійних справах, призначених по інвалідності внаслідок нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008р. №265.

Сторони належним чином повідомлені, про дату час та місце розгляду справи у судове засідання не з’явились.

Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач до суду також не з’явився, проте надав суду заперечення на адміністративний позов та клопотання щодо розгляду справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо всіма особами, які беруть участь у справі, буде заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності, то судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Пунктом 10 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, письмовим провадженням у справі є розгляд і вирішення адміністративної справи судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідач в письмових запереченнях на адміністративний позов (вх. №867/13/2а/2370/4883/2012 від 15.01.2013р.) заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4 було затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі по тексту –Порядок), яким визначено механізм даного відшкодування, а саме –відшкодування відбувається на централізованому рівні.

Крім того, відповідач зазначив, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»та Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Отже, адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Таким чином немає правових підстав для зобов’язання відповідача прийняти до заліку для подальшого відшкодування зазначених коштів.

Законом, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов’язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, є Закон України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999р. №1105-XIV (далі - Закон №1105).

Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998р. №16/98-ВР (у подальшому –Основи) видами загальнообов’язкового державного соціального страхування є зокрема пенсійне страхування та страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Також відповідно до вказаної статті відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов’язкового державного соціального страхування регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Відповідно до статті 9 Закону №1058 за рахунок Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов’язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у зв’язку з втратою годувальника. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»(ч. 2 ст. 30 Закону №1058).

Частиною другою статті 46 Конституції України та частиною другою статті 7 Закону №1058 передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 6 Закону №1058 передбачено, що непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи соціального забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. У разі, якщо сукупність вказаних виплат разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної адресної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Черкаському районі Черкаської області відмовилося включити в акти щомісячної звірки витрати пов’язані з виплаченою щомісячною державною адресною допомогою в сумі 151550,90грн. - за період з вересня по листопад 2012 року.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону №1105 - Фонд зобов’язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов’язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачений статтею 21 Закону №1105. Відповідно до цієї статті Фонд зобов’язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров’я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Кабінет Міністрів України постановою №265 установив, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв’язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв’язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім’ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше –150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

У разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 4 постанови №265 встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання про те, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фонду, необхідно враховувати, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов’язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров’я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів. Відповідно до статті 46 Закону №1105 кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державна адресна допомога та підвищення до пенсії, передбачені Постановою №265, є державними гарантіями непрацездатним громадянам щодо забезпечення належного рівня життя і не відносяться до страхових виплат за загальнообов’язковим державним страхуванням від нещасних випадків, тому відшкодуванню за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків не підлягають.

Дана правова позиція також викладена в рішеннях Верховного Суду України в справах цієї категорії, а саме в постановах від 20 червня 2011 року №21-59а11 та №21-118а11.

Відповідно до ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 122, 128, 159 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову –відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Холод