Справа № 820/2348/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 р. № 820/2348/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявій К.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати в частині, що стосується оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1, наказ начальника Харківського прикордонного загону №395-аг від 17.03.2017 року "Про дисциплінарне стягнення".

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що наказ начальника Харківського прикордонного загону №395-аг від 17.03.2017 року "Про дисциплінарне стягнення" прийнято протиправно та без врахуванням всіх обставин, чим порушено права позивача, а отже, вказаний наказ підлягає скасуванню.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося у звязку з висвітленням ОСОБА_1 в соціальних мережах фотоматеріалів, які розкривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві та надають можливість ознайомитися з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства, а також за порушення ст.ст. 11, 13, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, пунктів 4.1, 10.1, 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов'язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України 05.07.2011 року № 330/151/809/434/146, розпорядження начальника Харківського прикордонного загону від 10.02.2017 року №Т/32-1493 «Про проведення додаткових заходів». Отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у Харківському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаді заступника начальника застави з персоналу 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону.

На підставі наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.02.2017 року №279-аг, проведено службове розслідування.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування став лист групи власної безпеки (з м.д. м. Харків) Окремого відділу власної безпеки Державної прикордонної служби України від 23.02.2017 року №16/65, який надійшов на адресу Харківського прикордонного загону.

Вказаним листом групи власної безпеки (з м.д. м. Харків) Окремого відділу власної безпеки Державної прикордонної служби України від 23.02.2017 року №16/65 повідомлено про факт розміщення, зокрема, заступником начальника 1 прикордонної застави з персоналу ПКШР майором ОСОБА_1 в соціальній мережі «Вконтакті» фотоматеріалів зі своїми персональними даними, які розкривають приналежність військовослужбовців до військової служби в Державній прикордонній службі України та надають безперешкодну можливість ознайомитись з озброєнням та технікою, місцем несення служби, облаштуванням бойових позицій та ідентифікувати інших військовослужбовців - прикордонників, які брали участь у бойових завданнях.

За результатами проведеного службового розслідування 15.03.2017 року було складено та затверджено висновок.

Відповідно до висновку службового розслідування, з врахуванням встановлених обставин, групою запропоновано, зокрема: факт розміщення в соціальних мережах фотоматеріалів, які викривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві, надають можливість ознайомитись з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства, що може спровокувати небезпеку для життя та здоров'я майора ОСОБА_1, прапорщика ОСОБА_3, старшого сержанта ОСОБА_4, старшого сержанта ОСОБА_5, сержанта ОСОБА_6 та інших військовослужбовців, що проходять службу разом із вищевказаними посадовими особами, вважати таким, що підтвердився; за висвітлення в соціальних мережах фотоматеріалів, які розкривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві та надають можливість ознайомитися з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства, а також за порушення ст.ст. 11, 13, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, пунктів 4.1, 10.1, 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов'язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України 05.07.2011 року №330/151/809/434/146, розпорядження начальника Харківського прикордонного загону від 10.02.2017 року №Т/32-1493 «Про проведення додаткових заходів», заступнику начальника 2 прикордонної застави з персоналу прикордонної комендатури швидкого реагування майору ОСОБА_1 (П-002378) накласти дисциплінарне стягнення сувора догана.

На підставі висновків службового розслідування начальником Харківського прикордонного загону видано наказ №395-АГ від 17.03.2017 року «Про підсумки проведення службового розслідування», яким наказано, зокрема, накласти на заступника начальника 2 прикордонної застави з персоналу прикордонної комендатури швидкого реагування майору ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - "сувора догана".

Позивачем в адміністративному позові та у наданих поясненнях вказано, що він жодних сторінок у соціальних мережах Інтернет не має, жодних фотографій не розміщував та не викладав, а отже, вказані відповідачем у висновках службового розслідування доводи є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов'язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з положеннями ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов'язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Згідно вимог п. п. 1, 3 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п. 1 ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов'язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів, наказів командирів.

Відповідно до положень ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов'язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до положень ст.83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ст.86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ст.97 Дисциплінарного статуту).

Водночас, ст.98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Як встановлено під час судового розгляду справи зі змісту оскаржуваного наказу, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося у зв'язку з розміщенням ним в соціальній мережі фотоматеріалів, які викривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві, надають можливість ознайомитись з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства, що може спровокувати небезпеку для життя та здоров'я майора ОСОБА_1, прапорщика ОСОБА_3, старшого сержанта ОСОБА_4, старшого сержанта ОСОБА_5, сержанта ОСОБА_6 та інших військовослужбовців.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що телеграмою №162 від 13.02.2017 року, адресованою командирам підрозділів, у зв'язку з системним виявленням підрозділами внутрішньої власної безпеки фактів недотримання вимог недопущення публікації в інтернет мережі фото військовослужбовців на вогневих позиціях, місцях несення служби, які дають змогу ідентифікувати військовослужбовців, місце його дислокації та озброєння, а також можуть бути використані для дискредитації Держприкордонслужби України та з метою запобігання випадків витоку інформації, забезпечення безпеки персоналу та попередження втягування його у протиправну діяльність, зокрема, наказано вжити заходів з припинення розповсюдження інформації, пригнути до дисциплінарної відповідальності винних посадових осіб; здійснити завдання щодо проведення в підрозділах інструктажу особового складу направленого на доведення шкоди та наслідків дій в порушення вимогам нерозповсюдження інформації.

З наявної в матеріалах справи копії відомості про ознайомлення вбачається, що військовослужбовців було ознайомлено з вимогами щодо заборони розміщення в мережі інтернет вищевказаної інформації. При цьому, позивачу вказане було доведено під підпис 13.02.2017 року.

Під час проведення службового розслідування позивачем було надано пояснення та зазначено, що він сторінок в соціальних мережах Інтернету із зазначенням власного прізвища не має, фотографій власних у військовій формі в соціальних мережах не викладав та не розміщував.

Також під час судового розгляду справи позивачем було надано пояснення та зазначено, що ним сторінка у соціальній мережі не створювалась, а отже і розміщення будь-яких фотоматеріалів зі своїми персональними даними в соціальній мережі позивач не здійснював.

В той же час, представником відповідача до матеріалів справи долучено копію скрін-шоту сторінки в соціальній мережі "Вконтакте" на ім'я особи "Анатолий Гончаров", ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Харків, освіта: "НА ГПСУ им. Б. Хмельницкого '94", з якої вбачається розміщення фотоматеріалів.

Судом під час судового розгляду справи було направлено запит до Слобожанського управління Департаменту кіберполіції Національної поліції України з метою отримання інформації стосовно того ким та коли була така сторінка створена, здійснювалось розміщення фотоматеріалів, здійснюється використання сторінки, а також у разі її видання, ким та коли була видалена.

Листом від 15.01.2018 року до суду направлено рапорт інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Харківській області Слобожанського Управління кіберполіції ДКП Національної поліції України, яким повідомлено, що в ході проведення слідчо-оперативних дій встановлено, що відповідно до наданих в ухвалі анкетних даних у соціальній мережі «Вконтакте» існує сторінка на ім'я «Анатолий Гончаров», яка знаходиться у відкритому доступі та доступна за посиланням https://vk.com/id68652522. Також повідомлено, що згідно інформації з сервісу «https://vkreg.ru/», а також першого запису на «стіні» акаунту https://vk.com/id68652522 - сторінка була створена у лютому 2010 року.

Також у вказаному рапорті зазначено, що мобільний телефонний номер 68, прив'язано до інтернет-акаунту «Анатолий Гончаров» https://vk.com/id68652522. Вказане встановлено при використанні функції інтернет-ресурсу «vk.com» - «відновлення забутого пароля» на підтвердження чого до суду надано миттєві знімки екрану. Водночас, зазначено, що прив'язати інтернет-акаунт соціальної мережі «Вконтакте» до мобільного телефонного номеру можливо тільки при наявності одночасного повного доступу до сторінки, а також до мобільного номеру, щоб отримати смс повідомлення з кодом, який потрібно ввести в налаштуваннях сторінки.

При цьому, до суду надано фото матеріали, що були опубліковані з інтернет-акаунту «Анатолий Гончаров», проте вказано, що інших фото або відеоматеріалів, що були опубліковані від імені ОСОБА_1 не виявлено, а у разі їх видалення - відновити їх, з метою встановлення особи, що завантажила їх у відкритий доступ, не виявляється можливим.

Суд, проаналізувавши надані на виконання ухвали суду докази приходить до висновку, що вказане спростовує повідомлені позивачем відомості стосовно не створення ним сторінок у соціальних мережах Інтернет, оскільки мобільний телефонний номер 68, самостійно вказаний позивачем в адміністративному позові як власний, привязано до інтернет-акаунту «Анатолій Гончаров».

Суд зазначає, що відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець, зокрема, зобов'язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок.

Відповідно до статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов'язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров'я звичок.

Згідно зі ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов'язаний виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов'язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов'язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов'язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов'язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Згідно статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов'язані завжди пам'ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна, зокрема, зобов'язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

В даному випадку, як встановлено судовим розглядом, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося у зв'язку з висвітленням ОСОБА_1 в соціальних мережах фотоматеріалів, які розкривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві та надають можливість ознайомитися з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства. При цьому, 13.02.2017 року до позивача було доведено під підпис вимоги стосовно заборони розміщення таких матеріалів.

З огляду на встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування наказу начальника Харківського прикордонного загону №395-аг від 17.03.2017 року "Про дисциплінарне стягнення" в частині, що стосується оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України про скасування наказу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 26 січня 2018 року.

Суддя Мельников Р.В.