Справа № 814/1418/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1418/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСИЛА» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.05.2017 року № ,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМСИЛА» звернулося з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.05.2017 № .

Позивач зазначає, що актом «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за листопад 2014» встановлено порушення п.198.1,п.198.2, п.198.3 ст.198,п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 288321 грн.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем було прийняте повідомлення-рішення від 03.05.2017 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 288321,00 грн. основного зобов'язання та 72080,25 грн. штрафні(фінансові) санкції.

Позивач вважає вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки ним було отримано товар від своїх контрагентів ТОВ «ЕРІДАН-2011» та ТОВ «АГАПЕ», а податковий кредит сформований на підставі первинних документів, товар оплачений та використаний у господарській діяльності.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив у задоволенні заявлених вимог відмовити з тих підстав, що при проведенні перевірки були встановлені порушення позивачем норм Податкового кодексу та нереальність угод, укладених з його контрагентами ТОВ «ЕРІДАН-2011» та ТОВ «АГАПЕ», тому податкове повідомлення-рішення від 03.05.2017 № є законним й обґрунтованим.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення адміністративного позову.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.09.2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.05.2017р. № .

На вказану постанову ГУ ДФС у Миколаївській області подано апеляційну скаргу. Апелянт просить задовольнити скаргу, скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.09.2017 року та прийняти нову постанову, яким у задоволенні позову ТОВ «ПРОМСИЛА» відмовити.

Апелянт посилається на те, що у періодах, які перевірялись, господарська діяльність ПП «ЕРІДАН-2011» і ТОВ «АГАПЕ» має ознаки нереальності, а саме: відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості в значних обсягах задекларованих господарських операцій; кількість працюючих недостатньо для здійснення господарської діяльності у задекларованих обсягах; відсутні основні фонди для здійснення обсягу задекларованих господарських операцій; відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей.

Так, апелянт вважає, що ПП «ЕРІДАН-2011» і ТОВ «АГАПЕ» проводили діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Згідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Як вбачається з акту перевірки, позивачем до перевірки надавався договір № 10051 від 10.10.2014 р., за умовами якого постачальник ТОВ «ЕРІДАН-2011» зобов'язується передати покупцю ТОВ «ПРОМСИЛА» товар, а покупець прийняти та оплатити матеріали.

Один з основних видів діяльності ТОВ «ПРОМСИЛА» - виробництво електророзподільної та контрольної апаратури.

Під час перевірки позивачем було надано податкову накладну № 268 від 16.10.2014, видаткову накладну № 10141 від 16.10.2014 на придбання: заклепок алюмінієвих, шин, кріплень, фарб, профілів.

Перевезення здійснювалось відповідно до ТТН від 16.10.2014 № Р101401. ТОВ «ПРОМСИЛА» надало при перевірці картку рахунку 281 «Товари на складі» за жовтень 2014, згідно якої підприємством оприбутковано матеріали, зазначені у первинних документах по контрагенту ТОВ «ЕРІДАН-2011», розрахунки проведені у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням № 513 від 16.10.2014.

Що стосується контрагента позивача - ПП «АГАПЕ», то під час перевірки були надані: договір поставки, податкова накладна № 77 від 24.11.2014, видаткові накладні № 11242, №11243, №11245 від 24.11.2014.

Перевезення здійснювалось відповідно до ТТН від 26.11.2014 № Р11242 до договору від 01.01.2014 без номера , акт наданих послуг № 43 від 26.11.2014. ТОВ «ПРОМСИЛА» до перевірки надано картку рахунку 281 «Товари на складі» за листопад 2014 по контрагенту ТОВ «АГАПЕ», згідно якої підприємством оприбутковано матеріали в асортименті, зазначені у первинних документах. Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідно даних бухгалтерського обліку підприємства відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 23 «Виробництво» за період жовтень 2014 по грудень 2014, ТОВ «ПРОМСИЛА» використано для власних потреб придбані матеріали в асортименті, зазначеному у первинних документах.

Відповідно до акту перевірки по вищевказаним контрагентам, з ТТН неможливо встановити фактичні пункти навантаження та розвантаження, до перевірки не надано сертифікати(паспорти) походження ТМЦ, тому відповідач дійшов висновку, що перевіркою встановлено, що надані ТОВ «ПРОМСИЛА» документи не підтверджують реальність здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Разом з тим, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України

Згідно до вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами.

Згідно до положень п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарі/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу норм Податкового кодексу вбачається, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому, довести правомірність своїх дій чи бездіяльність відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.11.2015 р. у справі № 21-1497а15, первинні документи повинні підтверджувати і розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету.

Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно посилатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов'язання на підставі таких операцій.

Крім того, реальність господарських операцій з придбання товарів має підтверджуватись також документами про фізичне переміщення придбаних товарів у просторі та документами про зберігання придбаних товарів.

Як вже було зазначено вище, одним з основних видів діяльності ТОВ «ПРОМСИЛА» є виробництво електророзподільної та контрольної апаратури.

Під час перевірки позивачем було надано податкову накладну № 268 від 16.10.2014, видаткову накладну № 10141 від 16.10.2014 на придбання: заклепок алюмінієвих, шин, кріплень, фарб, профілів.

Перевезення здійснювалось відповідно до ТТН від 16.10.2014 № Р101401. ТОВ «ПРОМСИЛА» надало при перевірці картку рахунку 281 «Товари на складі» за жовтень 2014, згідно якої підприємством оприбутковано матеріали, зазначені у первинних документах по контрагенту ТОВ «ЕРІДАН-2011», розрахунки проведені у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням № 513 від 16.10.2014.

Також позивачем було надано до суду документи по контрагентах ТОВ «ЕРІДАН-2011» та ТОВ «АГАПЕ», зазначених в акті перевірки, а саме: договори, податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт, договір оренди складу, укладений з ТОВ «ОСД».

Придбані у ТОВ «ЕРІДАН-2011» та ТОВ «АГАПЕ» матеріали позивач використав у власній господарській діяльності, що підтверджується договорами поставки від 05.02.2015, 26.05.2015, 21.10.2015, укладені з ТОВ «ЕЛЕКТРОМОНТАЖ-ТЕХСЕРВІС», за умовами яких позивач зобов'язався поставити обладнання. Позивачем також було надано до цих договорів специфікації, видаткові накладні, комплектації номенклатури.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що угоди, які були укладені між позивачем та ТОВ «ЕРІДАН-2011» та ТОВ «АГАПЕ» спрямовані на реальне настання наслідків, умовлених ними, виконані сторонами в повному обсязі та відповідають положенням законодавства, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Товар, який придбавав позивач, відповідає його господарській діяльності та використовувався для здійснення господарської діяльності, а тому формування позивачем податкового кредиту за результатами господарської діяльності з контрагентами ТОВ «ЕРІДАН-2011» та ТОВ «АГАПЕ», зазначеним в акті перевірки, є правомірним.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач (апелянт), який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 22.01.2018 р.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: К.В. Кравченко