Справа № 819/1169/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11225/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Старунського Д.М., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань - Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС України в Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року (суддя Мартиць О.І., у м. Тернопіль) у справі № 819/1169/17 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДФС України в Тернопільській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

позивач Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») звернувся з позовом до Головного управління ДФС України в Тернопільській області (далі - ГУ ДФС України в Тернопільській області), у якому просив визнати протиправними, з моменту їхнього прийняття та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС України в Тернопільській області від 17.11.2016 № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені в розмірі 9982,60 грн., № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені в розмірі 4409,84 грн., № яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 189226,81 грн., № 0, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 9914409,61 грн., № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 1020, 00 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 17.11.2016 № і від 17.11.2016 № повністю та від 17.11.2016 № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій штрафів) по платежу податок на доходи фізичних осіб в сумі 17399,57 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в частині задоволених позовних в апеляційному порядку. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, тому просить в частині задоволення адміністративного позову її скасувати, винести в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що ГУ ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку, якою встановлено порушення вимог п. 168.1.2. та п. 168.1.5. п. 168.1. статті 168 ПК України, та підпункту 16-1 п. 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України. З огляду на, що застосовану штрафну санкцію згідно п. 127.1 ст. 127 ПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про його дату, час та місце.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку філії «Чортківський райавтодор» ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 по 30.06.2016.

За результатами перевірки складено акт від 07.10.2016 № 408/19-00-14-01/26197603 та встановлено наступні порушення вимог податкового законодавства:

- підпункту 14.1.156 пункту14.1 статті 14, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 та 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 та у відповідності до абзацу першого, другого, третього пункту 127.1 статті 127, підпунктів «а», «ґ» пункту176.2 статті 176 ПК України, застосовані штрафні санкції в розмірі 25, 50 % на суму 31134,21 грн не нарахованого податку на доходи фізичних осіб у встановлені терміни податковим законодавством, за період перевірки, який податковий агент повинен сплатити до відповідного бюджету в порядку та строки, визначені податковим законодавством;

- підпунктів 168.1.2 та 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 та згідно підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПКУ за несвоєчасне перерахування до бюджету утриманої суми податку на доходи фізичних осіб, нараховано пеню в сумі 25003,56 грн;

- підпункту 14.1.156 пункту14.1 статті 14, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 та 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 та у відповідності до пункту 126.1 статті 126, підпункту «а», пункту176.2 статті 176 ПК України, застосовані штрафні санкції в розмірі 10, 20 % на суму 164223,25 грн несвоєчасно перерахованого податку на доходи фізичних осіб у встановлені терміни податковим законодавством, за період перевірки, який податковий агент повинен сплатити до відповідного бюджету в порядку та строки, визначені податковим законодавством;

- підпункту 14.1.156 пункту14.1 статті 14, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 та 168.1.6 пункту 168.1 статті 168, пункту 16 підрозділу 10 розділу 20 та у відповідності до абзацу першого, другого, третього пункту 127.1. статті 127, підпунктів «а», «ґ» пункту176.2 статті 176 ПК України, застосовані штрафні санкції в розмірі 25 % на суму 881,97 грн не перерахованого військового збору у встановлені терміни податковим законодавством, за період перевірки, який податковий агент повинен сплатити до відповідного бюджету в порядку та строки, визначені податковим законодавством;

- підпункту 14.1.156 пункту14.1 статті 14, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 та 168.1.6 пункту 168.1 статті 168, та у відповідності до пункту126.1 статті 126, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України, застосовані штрафні санкції в розмірі 10, 20 % на суму 8555,93 грн несвоєчасно перерахованого військового збору у встановлені терміни податковим законодавством, за період перевірки, який податковий агент повинен сплатити до відповідного бюджету в порядку та строки, визначені податковим законодавством та згідно підпункту 129.1.3 пункту 129.1 пункту 129.4 статті 129 ПКУ за несвоєчасне перерахування до бюджету утриманого військового збору, нараховано пеню в сумі 1426,67 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення: № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені на суму 9982,60 грн, № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені на суму 4409,84 грн, № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 189226,81 грн, № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 99144,61 грн, № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, про безпідставність застосування до позивача за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання штрафних санкцій передбачених ст.127 ПК України, а не визначених ст. 126 ПК України. Оскільки до повноважень суду не входить перерахунок розміру штрафних санкцій, так як, це належить до функцій контролюючого органу, податкові повідомлення-рішення № та № від 17.11.2016 року скасовані в повному обсязі. Також, суд скасував податкове повідомлення-рішення № від 17.11.2016 року в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) по платежу податок на доходи фізичних осіб, оскільки податковий орган здійснив обрахунок розміру штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб поза межами 1095 днів, всупереч п. 102.1 ст. 102 ПК України. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише при умові одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168 ПК України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Пунктом 171.1 статті 171 ПК України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп. 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16 - 1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX Перехідних положень ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу

Отже, коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 вказаного Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 127.1 ст. 127 ПК України передбачено відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що при винесенні податкового повідомлення - рішення № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені в розмірі 4409,84 грн. та № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 99144,61 грн. податковим органом помилково застосовано штрафну санкцію згідно з п.127.1. ст. 127 ПК України, оскільки до цих спірних правовідносинах слід було застосовувати штрафну санкцію передбачено п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Відповідно п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Оскільки, обрахунок штрафних санкцій по платежу податок на доходи фізичних здійснено поза межами строку визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України (1095 днів), то суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, про скасування податкового повідомлення - рішення № від 17.11.2016 в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) по платежу податок на доходи фізичних осіб в сумі 17399,57 грн.

Враховуючи вищенаведене, висновки податкового органу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, а тому суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що податкові повідомлення-рішення податкові Головного управління ДФС у Тернопільській області від 17.11.2016 року № і від 17.11.2016 року № , слід скасувати повністю, а податкове повідомлення рішення від 17.11.2016 року № скасувати в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) по платежу податок на доходи фізичних осіб в сумі 17399,57 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позов, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС України в Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: Д.М. Старунський

В.В. Ніколін

Повне судове рішення складено 22.01.2018