Справа № 805/3483/17-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року справа №805/3483/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

секретар судового засідання Терзі Д.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Колеснікової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_4, Головного управління Державного фіскального служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року у справі №805/3483/17-а (Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1-13 від 08.08.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1-13 від 08.08.2017 року, яким їй нараховано до сплати суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 2149,68грн, на підставі положень ст. 266 Податкового кодексу України.

В обґрунтування зазначила, що відповідач неправомірно застосував ставку податку, не вірно застосував показники обчислення податку, оскільки житлове приміщення належить їй на праві власності з 10.02.2016 року.

Також відповідачем порушені вимоги норм п.п.266.7.2 п. 266 Податкового кодексу України, оскільки податкове повідомлення - рішення надсилається платнику податку до 01 липня, що настає за базовим податковим (звітнім) періодом (роком), проте спірне рішення прийнято відповідачем 08.08.2017 року, а отримане позивачем 23.08.2017 року.

Виходячи з приписів пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення ставок місцевих податків та зборів застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Таким чином, відповідач безпідставно застосував ставку податку, визначену рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської Ради №3 від 18.01.2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №1-13 від 08.08.2017 року в частині визначення ОСОБА_4 податкового зобовязання з податку на нерухоме майно у розмірі 179,14грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, представник позивача, що діє на підставі довіреності подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що відповідачем порушені вимоги норм п.п.266.7.2 п. 266 Податкового кодексу України, оскільки податкове повідомлення - рішення надсилається платнику податку до 01 липня, що настає за базовим податковим (звітнім) періодом (роком), проте спірне рішення прийнято відповідачем 08.08.2017 року, а отримане позивачем 23.08.2017 року.

Рішення про встановлення ставок місцевих податків та зборів застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Таким чином, відповідач безпідставно застосував ставку податку, визначену рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської Ради №3 від 18.01.2016 року.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати в частині задоволення позову, прийняти в цій частині нову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування зазначив, що при розрахунку суми податку у спірному податковому повідомленні-рішенні він застосував рішення Петропавлівсько - Борщагівською сільською радою №3 від 18.01.2016 року. Також зазначив, що при винесення податкового повідомлення-рішення №1-13 від 08.08.2017 року він діяв виключно в межах повноважень, та у спосіб, визначені законом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановила наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу №152 від 10.02.2016 року ОСОБА_4 придбано житловий будинок загальною площею 276 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена інформація підтверджена інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.02.2016 року.(а.с.33-38)

08 серпня 2017 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено податкове повідомлення-рішення №1-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на суму 2149,68грн. (а.с.7)

Відповідно до Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, затвердженого рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №3 від 18 січня 2016 року, ставка податку для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування: для будівель, віднесених до житлової нерухомості в розмірі 1 %. (а.с.9-20)

Рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №8 від 19.03.2015 року затверджено Положення та ставки місцевих податків на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, відповідно до якого ставка податку для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування: для будівель, віднесених до житлової нерухомості в розмірі 1 % (а.с.39-50)

На підставі ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За приписами пп. 266.3.1. п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 264 Податкового кодексу України база оподаткування обєкта/обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; для різних типів обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

На підставі пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп. 266.7.4. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов'язані щоквартально у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем розташування такого об'єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 266.8.1 п. 266.8 ст. 266 цього Кодексу передбачено, що у разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений обєкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Згідно з пп. 266.9.1. п. 266.9 ст. 266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об'єкта/об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.

На підставі пп. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, аналіз вищезазначених положень свідчить, що об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Тобто житловий будинок площею 276 кв.м., що належить позивачу на праві власності, в розумінні вищенаведених норм є обєктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На підставі ч.1 ст.69 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон №280) органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Згідно п.24 ч.1 ст.26 Закону №280 виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ст..8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Як визначено пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України до місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого, відповідно до пп.265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПК України входить податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На підставі пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Як зазначалось вище, рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №3 від 18 січня 2016 року, ставка податку для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування: для будівель, віднесених до житлової нерухомості в розмірі 1 %.

Згідно ЗУ «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року складав 1378 грн.

Відповідач, здійснюючи розрахунок позивачу сум податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, використав розрахункову величину 13,78грн. за 1кв.м. бази оподаткування.

З урахуванням встановленої законом пільги відповідач нарахував ОСОБА_4 податкове зобовязання з даного податку на загальну суму 2149,68 грн. (13,78* (276кв.м. 120кв.м.). При цьому, нарахування даного податку здійснено позивачем за 12 місяців 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи , ставка податку для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлена рішеннями місцевої ради у 2015 та 2016 роках, є однаковою. Зазначеними рішеннями ставка податку на нерухоме майно передбачена в залежності від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Тобто відмінним є лише розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, який затверджується виключно законами України Про Державний бюджет України.

На підставі вкладеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що застосування податковим органом даної ставки до розрахунку грошового зобовязання позивача, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням, в залежності від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 року, є правомірним.

Питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначаються Податковим кодексом України, а тому застосування контролюючим органом при розрахунку суми податку рішення місцевої ради, прийнятого в поточному податковому періоді, не може вплинути на підстави нарахування такого податку та обов'язок платника сплачувати податки та збори.

Крім цього, спірне податкове повідомлення-рішення не містить посилань на певне рішення місцевої ради щодо визначення ставок податку на нерухоме майно. До того ж визначення позивачу суми грошового зобовязання з даного виду податку здійснено контролюючим органом правомірно за наявності передбаченої законом бази оподаткування.

На підстави викладеного доводи апеляційної скарги представника позивача не заслуговують на увагу та судом апеляційної інстанції не приймаються.

Судова колегія не приймає посилання представника позивача на недотримання контролюючим органом строків прийняття та надіслання спірного податкового повідомлення-рішення, зазначене не є підставою для скасування рішення, оскільки нарахування грошового зобовязання позивачу з податку на нерухоме майно здійснено за наявності передбачених Податковим кодексом України правових підстав.

Водночас, як правильно визначив суд першої інстанції, при нарахуванні відповідачем ОСОБА_4 суми грошового зобовязання з податку на нерухоме майно податковим органом не враховано приписи пп. 266.8.1 п. 268.1 ст. 268 Податкового кодексу України, якими передбачено, що у разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений обєкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Тобто, оскільки позивач придбав обєкт нерухомості 10.02.2016 року, тому період, за який позивачу необхідно було нарахувати податок на нерухоме майно за 2016 рік, є лютий - грудень 2016 року.

Таким чином, сума грошового зобовязання позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 році повинна становити 1970,54грн.

З огляду на приписи пп.266.8.1 п.268.1 ст.268 ПК України судова колегія не приймає доводи податкового органу про правильність розрахунку суми грошового зобовязання позивачу з податку на нерухоме майно.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_4, Головного управління Державного фіскального служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року у справі №805/3483/17-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року у справі №805/3483/17-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з з дати її прийняття 23.01.2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 23 січня 2018 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова