Справа № 234/14448/17
Суддя: Фоміна Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/25/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області, у складі

головуючого судді Фоміної Ю.В.

при секретарі Кравченко Я.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними бездіяльність та зобовязання поновити виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання поновити нарахування та виплату пенсії, який обґрунтовує тим, що вона є тимчасово переміщена особа та знаходиться на обліку відповідача, як пенсіонер за віком з грудня 2014 року. Відповідач безпідставно припинив виплату пенсії з березня 2016 року. Вважає дії відповідача протиправними та дискримінаційними. Просить визнати протиправною бездіяльність УПФУ у м. Краматорську Донецької області, яка полягає у невиплаті, починаючи з березня 2016 року, пенсії за віком ОСОБА_1. Зобовязати УПФУ у м. Краматорську Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1. Допустити негайне виконання в частині стягнення пенсії за один місяць.

В судове засідання позивачка не зявилася, але заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судовому засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення на позовну заяву відповідно до яких зазначила, що вважає, що позивачкою пропущено шестимісячний строк звернення до суду, бо позивач вважає, що її право було порушено з 01.03.2016 року. 30.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до УПФУ у м. Краматорську Донецької області із заявою про запит пенсійної справи з УПФУ в м. Антрацит Луганської області та 01.08.2014 року прийнята на облік як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України по матеріалам електронної пенсійної справи. З 01.03.2016 року виплата пенсії була призупинена, оскільки Пенсійний фонд України розпочав перевірку бази отримувачів пенсій внутрішньо переміщених осіб на її відповідність вимогам діючого законодавства. Під час перевірки виплата пенсій внутрішньо переміщеним особам-пенсіонерам тимчасово призупиняється. 22.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася за поновленням виплати пенсії до управління Пенсійного фонду у м. Краматорську Донецької області. З 14.06.2016 року (дата набрання чинності Постанови КМУ від 08.06.2016 року №365) рішення щодо призначення (відновлення) пенсій органами ПФУ можуть прийматися на підставі копії рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених виконавчими органами міських рад (далі Комісія). Управлінням було направлено на Комісію список від 05.07.2016 року №5/2, в якому зазначені дані для перевірки фактичного місця проживання позивача. На підставі отриманого рішення Комісії по протоколу від 05.05.2017 року №51 прийнято рішення щодо відмови заявниці у відновленні виплати пенсії. Для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутися особисто в органи ПФУ за місцем реєстрації в якості переселенця та надати оригінали документів, що підтверджують його особистість, проживання на підконтрольній Україні території. Станом на 31.10.2017 року ОСОБА_1 за поновленням виплати пенсії не зверталась. Просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясував всі обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Вахрушеве-2 Луганської області є громадянкою України. (а.с.3)

Відповідно до довідки №1426/24598 від 29.12.2014 року, ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території, з с. Іванівка Антрацитівського району Луганської області до м. Краматорська, вул. Запорізька,73 (а.с.2)

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, станом на 26.12.2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб м. Краматорська.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 17.01.2007 року має право на отримання пенсії довічно (а.с.4).

Таким чином, з 01.08.2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області по матеріалам електронної справи як одержувач пенсії за віком та є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи ) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є субєктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення ( перерахунку ) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Згідно ст.49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

З огляду на положення ч.1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не обґрунтоване посиланням на жодну із вказаних підстав, бо посилання відповідача на постанову КМУ №365 від 08.06.2016 року та п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, як на підставу для припинення виплати пенсії є протиправним, з огляду на те, що це є підзаконним нормативним актом.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.»

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людині і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, відповідач всупереч конституційним гарантіям, без законних підстав, протиправно припинив позивачу ОСОБА_1 виплату пенсії, а отже право на пенсію останньої підлягає захисту та поновленню, а позовні вимоги задоволенню.

Суд не приймає заперечення відповідача щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду, бо у даному випадку будь-яке письмове рішення не виносилося та має місце бездіяльність відповідача, крі того як вбачається із заперечень позивачка застосовувала можливості досудового врегулювання спору, у звязку із чим 22.06.2016 року звернулася до управління за поновленням строку і тільки 05.05.2017 року прийнято рішення щодо відмови заявниці у відновленні виплати пенсії. З позовом звернулася до суду 19.09.2017 року (а.с.7), а отже шестимісячний строк звернення із адміністративним позовом до суду не порушений.

Судові витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,9,12,77,139, 242-246 КАС України, ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч.2 ст.19 Конституції України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання неправомірними дій та зобовязання призначити пенсію, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, яка полягає у не виплаті, починаючи з березня 2016 року, пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: вул. Поштова,5 м. Краматорськ, Донецька область) поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Іванівка, вул. Красноармійська, буд.33, зареєстрованої як внутрішньо переміщена особа за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Запорізька, буд.73, починаючи з березня 2016 року.

Судові витрати відсутні.

В частині присудження позивачу виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, - допустити до негайного виконання рішення суду.

Апеляційна скарга відповідно до п.15.5 розділу VI Перехідні положення КАСУ подається в Донецький апеляційний адміністративний суд через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Фоміна