Справа № 241/1124/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року справа № 241/1124/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 30 листопада 2017 р. у справі № 241/1124/17 (головуючий І інстанції Демочко Д.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання дій працівників поліції протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.09.2017 року звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 853804 від 05.07.2017 року та визнати протиправними дії інспектора роти № 2 БУПП в м. Маріуполі мл. Лейтенанта Адамова М.М. щодо винесення 31 серпня 2017 року постанови серія АР № 853804 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 1-6).

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 30 листопада 2017 р. у справі № 241/1124/17 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії інспектора роти № 2 БУПП в м. Маріуполі мл. лейтенанта Адамова М.М. щодо винесення 31 серпня 2017 року постанови серія АР № 853804 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 22-23).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 27-31).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 31.08.2017 року позивач не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп-лінія» при забороняючому сигналі світлофору. Вказані обставини зафіксовані інспектором за допомогою технічного приладу, про що зроблено запис у постанові серії АР № 873472.

Крім того, судом першої інстанції не досліджено можливість застосування до спірних відносин Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 та поширено на працівників поліції вимоги, які пред'являються до постанов у справах про адміністративні правопорушення, які виносяться при розгляді таких справ судами.

На апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постановою молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції м. Маріуполя Департаменту патрульної поліції Адамова Миколи Миколайовича від 31.08.2017 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 та ст. 126 ч. 1 КУпАП з накладенням на нього штрафу в розмірі 850 грн. за те, що він 31.08.2017 року о 15 годині 45 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Нахімова в м. Маріуполі в напрямку Маріупольського морського торгівельного порту та не зупинився перед СТОП-лінією при забороненому сигналі світлофора, та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 8.10 та п. 2.1 «г» ПДР України (а.с. 12).

Спірним у даній справі є правомірність винесення молодшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції м. Маріуполя Департаменту патрульної поліції Адамовим Миколою Миколайовичем постанови серії АР № 873472 від 31 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 гривень за порушення п. 8.10 та п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п. 2.1 г Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10 ПДР України).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 126 КУпАП).

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено розгляд справи безпосередньо за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів вказує на те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не підтверджується відеозаписом наданим відповідачем. Із вказаного відеозапису вбачається, що позивач дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Нахімова в м. Маріуполі в напрямку Маріупольського морського торгівельного порту, але з вказаного відео не вбачається здійснення ним правопорушення, а саме не зупинення перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп-лінія» при забороняючому сигналі світлофору.

З відеозапису, наданого відповідачем, навпаки, вбачається, що позивач зупинявся на кожному забороняючому сигналі світлофору, а дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) на дорозі відсутня.

Крім того, з постанови вбачається що правопорушення здійснено позивачем о 15 год. 45 хв., однак відеозапис розпочинаються тільки з 15 год. 48 хв.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, відповідачем не доведено, що у діях позивача 31.08.2017 року був наявний склад адміністративного правопорушення, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню: дії інспектора роти № 2 БУПП в м. Маріуполі мл. Лейтенанта Адамова М.М. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 853804 від 05.07.2017 року є протиправними, а постанова такою, що підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 30 листопада 2017 р. у справі № 241/1124/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко