Справа № 593/919/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/9776/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового прповадження апеляційну скаргу Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року у справі № 593/919/17 ( суддя Данилів О.М. м. Бережани) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 11. 07. 2017року звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати за ним право на зарахування до стажу роботи період часу з 05 січня 1985 по 23 січня 1987 року на посаді тракториста у колгоспі ім. Фрунзе с. Литвинів Підгаєцького району; зобов'язати Бережанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до стажу роботи позивача вищевказаний період.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що для оформлення пенсії за віком він в лютому 2017 року звернувся до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області із необхідним пакетом документів, і хоч пенсію йому було призначено, однак до стажу при призначенні пенсії відповідачем не було враховано період його роботи трактористом з 5 січня 1985 року по 23 січня 1987 року в колгоспі ім. Фрунзе с. Литвинів Підгаєцького району, а відтак внаслідок дій відповідача він отримує значно менший розмір пенсії, ніж мав би отримувати при врахуванні зазначеного стажу.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» зарахування стажу згідно рішення суду не передбачено,тому підстав для зарахуванням до страхового стажу періоду роботи позивача з 5 січня 1985 року по 23 січня 1987 року у колгоспі ім. Фрунзе села Литвинів Підгаєцького району немає.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка, видана 29 липня 1974 року на ім'я позивача ОСОБА_1, 1957 року народження, свідчить про те, що він згідно рішення правління № 1 від 5 січня 1985 року прийнятий на посаду тракториста в колгосп ім. Фрунзе, а рішенням правління № 1 від 23 січня 1987 року він з 23 січня 1987 року був звільнений із займаної роботи за власним бажанням.

Окрім того, судом першої інстанції були враховані показання допитаних у судовому засіданні свідків, які, кожен зокрема, надали суду трудові книжки, де вказаний період їх роботи в колгоспі ім. Фрунзе села Литвинів Підгаєцького району, що співпадає зі спірним періодом роботи позивача на тому ж підприємстві, та підтвердили спірний період роботи позивача в колгоспі ім. Фрунзе села Литвинів Підгаєцького району на посаді тракториста.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 1 лютого 2017 року позивач із письмовою заявою та долученим до неї пакетом документів звернувся до відповідача - Бережанського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про призначення йому пенсії за віком. За заявою позивача пенсія йому була призначена, однак до страхового стажу для призначення пенсії відповідачем не було враховано період роботи позивача з 5 січня 1985 року по 23 січня 1987 року у колгоспі ім. Фрунзе села Литвинів Підгаєцького району, хоч вищевказаний період роботи був зазначений у виданій позивачу трудовій книжці. Беручи до уваги той факт, що відповідач не зарахував позивачу страхового стажу його роботу з 5 січня 1985 року по 23 січня 1987 року у колгоспі імені Фрунзе села Литвинів, позивач для зарахування вищевказаного періоду роботи представив відповідачу рішення Бережанського районного суду від 18 травня 2017 року, яким було встановлено факт його роботи на посаді тракториста з 5 січня 1985 року по 23 січня 1987 року у колгоспі ім. Фрунзе с. Литвинів Підгаєцького району. Однак, незважаючи на це, 12 червня 2017 року комісією Бережанського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області було відмовлено позивачу у зарахуванні вищевказаного періоду для нарахування пенсії.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка.

Відповідно до п. 2 Порядку у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 497). Отже, основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, а за відсутності документів які підтверджують трудовий стаж, таке підтвердження допускається на підставі показів не менше як двох свідків.

У трудовій книжці ОСОБА_1 чітко вказано, що 05 січня 1985 до 23 січня 1987 року на посаді тракториста у колгоспі ім. Фрунзе с. Литвинів Підгаєцького району. 23 січня 1987 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням.

Окрім того, судом першої інстанції допитано свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 які надавши суду копії трудових книжок, де вказаний період їх роботи у колгоспі ім. Фрунзе с. Литвинів Підгаєцького району, підтвердили спірний період роботи позивача на даному підприємстві.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується відомості, котрі зазначені у трудовій книжці позивача щодо роботи у колгоспі ім. Фрунзе на посаді тракториста, а тому спірний період підлягає зарахуванню до страхового стажу.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або порушення процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 311, 315, 316 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року у справі № 593/919/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 24 січня 2018 року.