Справа № 639/3240/17
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/3240/17
Провадження № 2-а/639/6/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 до Холодногірської виправної колонії № 18 про скасування рішення дисциплінарної комісії про накладення стягнення у вигляді догани,

встановив:

29.05.2017 адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 завернувся до суду з адміністративним позовом до Холодногірської виправної колонії № 18, в якій просить суд скасувати рішення дисциплінарної комісії Холодногірської ВК № 18 від 12 квітня 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, накладення стягнення у виді догани засудженому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянину України, відбуваючому покарання в Холодногірській ВК № 18 за вироком Валківського районного суду Харківської області від 07.07.2015 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України - 3 роки 2 місяці, у звязку з порушенням права на захист засудженого, передбаченого ст. 135 КВК України та обставинами встановленими ч. 1 ст. 131-2 КВК України, що виключають дисциплінарну відповідальність в його діях.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.04.2017 у справі № 639/2073/17 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, поданого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

З вказаної ухвали суду, а також матеріалів справи 13.04.2017 встановлено, що 13.04.2017 до суду надані керівництвом ХВК № 18 матеріали про накладення стягнення 12.04.2017 на ОСОБА_2 у вигляді догани, напередодні судового засідання, а також матеріали які були підставою для накладання даного стягнення. На думку позивача, судом не було звернуто увагу на порушення права засудженого ОСОБА_2 на захист під час оформлення керівництвом установи даного стягнення та його розгляду комісією, виходячи з наступного.

Як свідчать надані суду матеріали особової справи, 10.04.2017 між 22.00 23.00 год. в приміщені відділення ХВК під час вечірньої перевірки ОСОБА_2 зроблено зауваження заступником чергового помічника начальника ХВК про необхідність поголити обличчя і дано розпорядження до ранкової перевірки усунути недолік. На виконання вказаного розпорядження ОСОБА_2, перебуваючи на робочому місці, виконуючи обовязки нічного днювального відділення, в приміщені відділення біля 05.00 години ранку, перед вранішнім оглядом зайшов до приміщення умивальника цього ж відділення, прийнявши міри по усуненню зауваження - поголитися. В приміщені умивальника відділення біля 05.00 години ранку 11.04.2017 засудженого побачив черговий помічник начальника ХВК, який вважаючи дії засудженого ОСОБА_2 дисциплінарним проступком, дав вказівку скласти матеріал про нібито встановлений факт порушення ОСОБА_2 встановленого порядку, нібито ним було покинуто приміщення відділення як робочого місця днювального, не зважаючи на те, що приміщення умивальника знаходиться в приміщенні відділення.

Позивач посилається на норму ч. 1 ст. 131-2 КВК України, відповідно до якої особа, яка, зокрема, виконувала наказ або розпорядження, не підлягає дисциплінарній відповідальності.

Крім того, згідно норми ч. 4 ст. 135 КВК України, особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більше як на дві доби.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 135 КВК України, особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобовязана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до субєктів надання такої допомоги.

Саме доступ до права на захист ОСОБА_2, на думку позивача, було порушено керівництвом установи під час розгляду 12.04.2017 о 15.00 год. комісією питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Позивач посилається на те, що засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження.

Відповідно рішення комісії повинно бути вручене ОСОБА_2 в період з 12.04.2017 по 14.04.2017, станом на 13.04.2017 на час судового засідання по вищевказаній справі копія рішення дисциплінарної комісії ще не була вручена для можливості його оскарження засудженим.

Засідання комісії відбулося 12.04.2017 о 15.00 год., а судове засіданні по розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення було призначене на 09.00 год 13.04.2017.

Копію рішення комісії про накладення стягнення від 12.04.2017 засудженому ОСОБА_2 було вручено 13.04.2017 після засідання Жовтневого районного суду м. Харкова у справі за клопотанням засудженого про застосування УДЗ.

На підставі вищенаведеного позивач вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону, а неповнота судового розгляду матеріалів та обставин справи призвела до ухвалення необгрунтованого рішення суду. На думку позивача, рішення дисциплінарної комісії ХВК № 18 від 12.04.2017 про накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_2 підлягає скасуванню на підставі норм ст. 131-2 КВК України.

Сторони у судове засідання не з'явилися, ними подано заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Таким чином, у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового зсідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи та особової справи засудженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійшов до наступного.

З витягу з протоколу № 2 від 12.04.2017 засідання дисциплінарної комісії установи вбачається, що прийнято рішення щодо застосування до засудженого ОСОБА_2 заходу стягнення у вигляді догани правами начальника відділення відповідно до ст. 132 КВК України (а.с. 78 II частини Особової справи засудженого ОСОБА_2В.).

В рапортах начальника відділення СПС № 5 від 12.04.2017 капітана внутрішньої служби ОСОБА_3, майора внутрішньої служби ОСОБА_4 від 11.04.2017, начальника оперативного відділу капітана внутрішньої служби ОСОБА_5 та в письмових поясненнях майора внутрішньої служби ОСОБА_4 від 20.06.2017 зазначено, що ОСОБА_2 не дотримано покладених на нього обовязків, встановлених правилами внутрішнього розпорядку колонії, а саме: не виконано обовязку днювального гуртожитку, відповідно до п. 8 Додатку 23 «Типових обовязків днювального гуртожитку», оскільки ОСОБА_2, який 11.04.2017 о 04.50 год. був затриманий у санвузлі під час обходу житлової зони майором внутрішньої служби ОСОБА_4, де здійснював гоління, не назвав своє прізвище, ім'я та по батькові і не доповів про кількість засуджених на відділенні та де вони знаходилися на той час (а.с. 79, 80, 96, 97 II частини Особової справи засудженого ОСОБА_2В.).

ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях від 11.04.2017 зазначив, що 11.04.2017 о 04.50 год. він, будучи нічним днювальним, знаходився на відділенні, був у санвузлі, голився, таким чином відреагувавши на зауваження ЗЧПНК старшого прапорщика ОСОБА_6, за що був затриманий ЧПНК (а.с. 81 II частини Особової справи засудженого ОСОБА_2В.).

З письмових пояснень засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 від 11.04.2017 вбачається, що вони були свідками при затриманні нічного днювального ОСОБА_9 ЧПНК ОСОБА_4 за те, що був відсутнім на своєму робочому місці, знаходився у санвузлі, голився (а.с. 82, 83 II частини Особової справи засудженого ОСОБА_2В). Такі ж пояснення щодо затримання нічного днювального засудженого ОСОБА_2, який був виявлений черговим помічником начальника колонії в туалетній кімнаті відділень 5-12, де і був затриманий , надали засуджені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (а.с. 99, 101 II частини Особової справи засудженого ОСОБА_2В.).

Заступником чергового помічника начальника колонії старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_6 20.06.2017 надано письмові пояснення, в яких зазначено, що 10.04.2017 о 22.05 год. при обході житлової зони, а саме відділення СПС № 5, ним був виявлений засуджений ОСОБА_2, який, будучи нічним днювальним відділення СПС № 5, знаходився з порушенням норм санітарної гігієни, а саме був неголений. На що старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_6 було зроблено усне зауваження щодо усунення вказаного порушення, в якому він закцентував увагу на тому, щоб усунути порушення у вільний від виконання обовязків нічного днювального час (а.с. 98 II частини Особової справи засудженого ОСОБА_2В.).

Зазначені старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_6 обставини також підтверджується письмовими поясненнями засудженого ОСОБА_11 від 22.06.2017, який 11.04.2017 близько 22.05 год. став свідком того, як при обході представника адміністрації засудженому ОСОБА_2 зі сторони заступника ЧПНК було зроблено зауваження, що останній порушує норми санітарної гігієни, а саме був неголений. Після чого йому було запропоновано усунути вказане порушення після виконання обовязків днювального у вільний час (а.с. 100 II частини Особової справи засудженого ОСОБА_2В.).

Щодо правомірності дій ОСОБА_9, позивач посилався на положення ч. 1 ст. 131-2 КВК України, відповідно до якого особа, яка, зокрема, виконувала наказ або розпорядження, не підлягає дисциплінарній відповідальності. Вказане спростовується наступним.

Як вже вищезазначено, старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_6 було зроблено ОСОБА_2 усне зауваження щодо усунення порушень санітарно-гігієнічних норм, а саме засуджений був неголений, в якому він закцентував увагу на тому, щоб усунути вказане порушення у вільний від виконання обовязків нічного днювального час.

Окрім того, з памятки для осіб, узятих під варту, з якою ОСОБА_2 ознайомлений, про що свідчить його підпис, вбачається, що засуджені зобовязані, зокрема, додержуватися розпорядку дня, дотримуватися санітарно-гігієнічних правил. Також, в памятці викладено розпорядок дня засуджених, зокрема: 06.00 підйом; 06.05 - 06.20 ранковий таулет; 08.00 - 09.00 ранкова перевірка (а.с. 5 II частини Особової справи засудженого ОСОБА_2В.).

Таким чином, ОСОБА_2 після виконання обовязків нічного днювального мав час до ранкової перевірки усунути порушення норм санітарної гігєни, а саме поголитися, згідно з розпорядком дня з 06.05 год. до 06.20 год., оскільки така перевірка починається з 08.00 год. Проте, не скориставшись своїми правами та порушуючи обовязки нічного днювального, ОСОБА_2 покинув своє місце та пішов до санвузлу поголитися, де був виявлений о 04.50 год. черговим помічником начальника колонії майором внутрішньої служби ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами Особової справи засудженого ОСОБА_2

Частиною 4 ст. 107 КВК України передбачно, що засудженим забороняється, зокрема, самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи, а також перебувати без дозволу адміністрації колонії у гуртожитках та відділеннях, у яких вони не проживають, або на виробничих об'єктах, на яких вони не працюють.

У відповідності до ч. 1 ст. 132 КВК України, за невиконання покладених обовязків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосовуватися такий захід стягнення як догана.

Положеннями ст. 134 КВК України встановлено порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі. Згідно з частинами 1, 3, 4, 6, 13, 15, 16 вказаної статті при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку.

Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв'язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Накладене стягнення звертається до виконання негайно, а у виняткових випадках - у строк не пізніше одного місяця з дня його накладення. Якщо протягом місяця з дня накладення стягнення воно не було звернено до виконання, то це стягнення не виконується.

Стягнення накладається лише письмово.

Засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим, більш м'яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення в разі, коли посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею при відсутності порушення з боку засудженого.

При накладенні стягнення на засудженого адміністрація колонії надає йому можливість у встановленому порядку повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобовязана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.

Вказані положення відповідачем дотримано.

Позивач також посилався на те, що відповідачем порушено право ОСОБА_2 на захист, що передбачено ч. 5 ст. 135 КВК України.

У відповідності до вказаної норми особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобовязана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до субєктів надання такої допомоги.

Однак, матеріали Особової справи засудженого ОСОБА_2 жодних письмових звернень засудженого до адміністрації колонії щодо надання йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги не містять, як і не містять будь-якої письмової відмови адміністрації колонії в надінні засудженому такої можливості. Крім того, й в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували зазначені позивачем порушення з боку ХВК № 18.

Отже, суд вважає, що рішення дисциплінарної комісії Холодногірської виправної колонії № 18 від 12 квітня 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді догани засудженому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнято відповідачем за достатніх підстав, у зв'язку з порушенням правил внутрішнього розпорядку ОСОБА_2, мотивовано та обґрунтовано у повній відповідності до норм чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 до Холодногірської виправної колонії № 18 про скасування рішення дисциплінарної комісії про накладення стягнення у вигляді доганинеобіхдно відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 107, 131-2, 132, 134 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. 19 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 до Холодногірської виправної колонії № 18 про скасування рішення дисциплінарної комісії про накладення стягнення у вигляді догани - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.01.2018.

Суддя С. М. Гаврилюк