Справа № 804/7737/17
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 р. Справа № 804/7737/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В
за участю представників сторін:
представника позивача Кузнєцової О.П.
відповідача ОСОБА_2
22.11.2017 року Дніпропетровський міський центр зайнятості звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення коштів незаконно виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 25 672 грн. 70 коп.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду у судовому засіданні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.
Відповідач перебував на обліку Дніпровського міського центру зайнятості в якості безробітного з 05.02.2016 року по 07.11.2016 року. Допомога по безробіттю йому виплачувалась з 12.02.2016 року по 07.11.2016 року. На виконання вимог ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року №1533-III, «Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованності виплат матеріального забезпечення безробітніх», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, було проведено розслідування страхового випадку, за результатами якого було з'ясовано, що за інформацією Пенсійного Фонду України гр. ОСОБА_2 отримує пенсію як чоловік - війсковослужбовець, який брав участь у бойових діях та досяг 55 років при стажі роботи не менше 25 років по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27.04.2015 року. Даний факт підтверджується листом від 25.01.2017 року № 492/08/18, виданим Правобережним об'єднаним Управлінням пенсійного фонду в м. Дніпрі, що є підставою для стягнення з відповідача незаконно отриманого матеріального забезпечення, за весь період здійснення виплат в сумі 25 672 грн. 70 коп.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, в письмовому вигляді заперечення до суду не надав, пояснивши в судовому засіданні наступне.
Так, дійсно, маючи на утриманні двох непрацездатних членів сім'ї, не маючи роботи та отримавши відмову в призначенні йому пенсії як військовослужбовцю - чоловіку, який брав участь у бойових діях, досяг 55 років і при стажі роботи не менше 25 років відповідно до ст.16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у відповідному відділенні Пенсійного фонду, відповідач змушений був звернутися до Дніпропетровського міського центру зайнятості з метою надання йому статусу безробітного, після чого отримував допомогу по безробіттю.
При цьому відповідач зазначив, і даний факт було визнано в судовому засіданні представником позивача, що він неодноразово попереджав позивача як про намір звернутися до суду для призначення йому наведеного вище виду пенсії, так і про безпосереднє звернення з зазначеним питанням до відповідного суду.
Також ОСОБА_2 в судовому засіданні зауважив, що лише 28.10.2016 року йому було повідомлено Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення йому відповідного виду пенсійного забезпечення відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 21.06.2016 року у справі №757/4163/15-а з 27.04.2015 року.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, перевіривши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку у сукупності, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
Правовідносини сторін щодо правових, фінансових та організаційних засад реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про зайнятість населення» від 01.01.2013 року з відповідними змінами і доповненнями, Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 тощо.
Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров'я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути, у тому числі, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до ч.2 наведеної вище статті вказаного Закону статус безробітного надається таким особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до ст.44 наведеного вище Закону, зареєстровані безробітні мають право, у тому числі і на: 1) безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції: послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру; консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії); інформації про свої права та обов'язки як безробітного; відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі; 2) матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону; 3) збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах; 4) оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи.
При цьому, зареєстровані безробітні зобов'язані: 1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; 2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; 3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; 4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.
Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до ст.45 зазначеного Закону визначено підстави для припинення реєстрації безробітного, серед яких зазначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі:1) зайнятості особи; 2) поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили; 3) подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; 4) дворазової відмови від пропонування підходящої роботи, а для безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), дворазової відмови від пропонування проходження професійного навчання; 5) дворазової відмови від пропонування підходящої роботи за професією (спеціальністю), набутою за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції; 6) припинення професійного навчання за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, без поважних причин; 7) невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (наявність поважних причин підтверджується відповідними документами); 8) встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; 9) встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг); 10) набрання законної сили вироком суду про засудження особи до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням); 11) вступу на навчання за денною формою; 12) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 13) досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років; 14) подання заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку або тривалістю, визначеною у медичному висновку; 15) смерті безробітного або визнання його за рішенням суду померлим, безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним; 16) з дня видачі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з висновками про визнання особи нездатною до трудової діяльності; 17) з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних.
Відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 визначається процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості.
Відповідно до норм зазначеного вище Порядку реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні (далі - реєстрація), проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування.
Під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики.
Обробка персональних даних безробітних здійснюється центром зайнятості відповідно до закону.
Реєстрація проводиться за умови пред'явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.
Відповідно до зазначеного вище Порядку встановлено також обов'язок зареєстрованого безробітного щодо відвідування центру зайнятості та зазначено наступне. Зареєстрований безробітний зобов'язаний відвідувати з метою пошуку підходящої роботи та отримання інших соціальних послуг центр зайнятості, в якому він зареєстрований, не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, крім випадків, що сталися внаслідок надзвичайної ситуації, виникнення якої підтверджується на запит центру зайнятості відповідним органом згідно із законодавством, з пред'явленням паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу, та трудової книжки.
Зареєстрований безробітний, який подав паспорт громадянина України до підрозділу ДМС для оформлення або переоформлення, пред'являє під час відвідування центру зайнятості довідку, що видається підрозділом ДМС, про реєстрацію місця проживання/місця перебування. Копія довідки зберігається в особовій справі такого безробітного.
Зареєстровані безробітні, які з поважної причини не змогли звернутися до центру зайнятості у строк, установлений для відвідування, повинні відвідати центр зайнятості не пізніше, ніж у день, що настає після закінчення дії обставин, що склалися у зв'язку з поважною причиною, за умови підтвердження її наявності відповідними документами. У разі коли такий день припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, особа повинна звернутися до центру зайнятості у перший робочий день, що настає за ним.
Поважними причинами, наявність яких підтверджена відповідними документами, є хвороба громадянина, смерть членів його сім'ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 14 років, відвідування лікарні, судових та правоохоронних органів, районних військкоматів, інших державних установ та інші обставини, які унеможливлюють відвідування центру зайнятості.
Дата наступного відвідування безробітним центру зайнятості, в якому він зареєстрований, встановлюється центром зайнятості не рідше ніж один раз на 30 календарних днів за погодженням з безробітним, що зазначається в додатку до персональної картки, та може бути відстрочена більш як на 30 календарних днів у зв'язку з поданням: довідки-виклику на сесію та заяви безробітного про невідвідування центру зайнятості протягом періоду сесії чи захисту дипломної роботи в разі навчання за заочною чи вечірньою формою у навчальних закладах не за направленням центру зайнятості (до наступного робочого дня після закінчення сесії чи захисту дипломної роботи з урахуванням часу, необхідного для проїзду від місця навчання); повістки про призов на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у Збройні Сили згідно із Законом України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу" (до наступного робочого дня після закінчення зборів з урахуванням часу, необхідного для проїзду від місця зборів); заяви про надання дозволу не відвідувати центр зайнятості у зв'язку з оздоровленням та літнім відпочинком дітей віком до 14 років (перерва між відвідуваннями може становити 40 календарних днів один раз протягом календарного року).
Також відповідно до зазначеного вище Порядку встановлено підстави припинення реєстрації безробітного та зазначено, що Центр зайнятості припиняє реєстрацію: 1) з дня: початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов'язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів): працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту); укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг); забезпечення роботою самостійно; призначення виплати грошового забезпечення батькам-вихователям дитячих будинків сімейного типу, прийомним батькам; призначення грошової допомоги на догляд за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього нагляду; призначення грошової допомоги, компенсації та/або надбавки непрацюючій працездатній особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом, інвалідом I групи або особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку; зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України "Про зайнятість населення"; поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили; вступу на навчання за денною формою, у тому числі з використанням ваучера; призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; набрання законної сили вироком суду про засудження особи до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням); досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років; подання заяви про здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку або закінчення періоду, визначеного у медичному висновку; подання безробітним заяви про припинення реєстрації; подання довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з висновком про визнання особи нездатною до трудової діяльності; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України "Про зайнятість населення"; припинення професійного навчання за направленням центру зайнятості без поважних причин; відмови від двох пропозицій підходящої роботи, в тому числі за набутою професією за направленням центру зайнятості, а для безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), - відмови від двох пропозицій проходження професійного навчання у період з дня реєстрації (перереєстрації); смерті безробітного або визнання його за рішенням суду померлим, безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним; подання безробітним заяви про бажання отримувати соціальні послуги та виплату матеріального забезпечення на випадок безробіття в іншому центрі зайнятості; закінчення строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; 2) у разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості: протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (крім тих, що беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, проходять професійне навчання за направленням центру зайнятості, зайняті працею, пов'язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) (на 31-й день); протягом 14 робочих днів з дня припинення участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, закінчення праці, пов'язаної з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) (на 15-й день); протягом 14 робочих днів з дня закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості (на 15-й день); протягом 14 робочих днів з дня закінчення строку дії медичної довідки по вагітності та пологах (на 15-й день).
У разі припинення реєстрації особа може бути взята на облік або поновлена на обліку в центрі зайнятості, до якого вона звернулася відповідно до умов цього Порядку.
Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Твердження Позивача про те, що Відповідач в період отримання допомоги по безробіттю отримував пенсію як чоловік-війсковослужбовець, та умисно не виконав обов'язок повідомити про виникнення обставин, які впливають на виплату забезпечення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Так судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2 05.02.2016 року звернувся до Центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного та надання допомоги по безробіттю.
Відповідно до довідки від 17.11.2017 року № 4648 за період з лютого 2016 року по листопад 2016 року ОСОБА_2 отримав допомогу по безробіттю в сумі 25 672 грн. 70 коп.
Пенсія, як військовослужбовцю-чоловіку, який брав участь у бойових діях та досяг 55 років і при стажі роботи не менше 25 років була призначена ОСОБА_2 з 27.04.2015 року відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 21.06.2016 року, яка набрала законної сили .
У відповідності до ст. ст. 17, 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 22.09.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню даного виконавчого документа.
28.10.2016 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило про призначення ОСОБА_2 пенсії, як військовослужбовцю - чоловіку, який брав участь у бойових діях та досяг 55 років і при стажі роботи не менше 25 років починаючи з 27.04.2015 року.
Відтак, пенсія, як військовослужбовцю - чоловіку, який брав участь у бойових діях та досяг 55 років і при стажі роботи не менше 25 років була призначена відповідачу відповідно до наведеного вище рішення суду та не раніше 28.10.2016 року, хоча і з дати - 27.04.2015 року, що підтверджується наведеними вище доказами, які містяться в матеріалах справи.
Крім того, відповідачем була надана до суду довідка від 05.12.2017 року, відповідно до змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на час розгляду зазначеної справи на обліку в Правобережному об'єднаному УПФУ в м. Дніпрі, та, лише починаючи з листопада 2017 року йому було здійснено нарахування і виплату пенсії в загальній сумі - 117588, 43 грн.
Відтак, зазначені вище обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, прямо свідчать про відсутність факту виплати відповідачу пенсії з квітня 2015 року по листопад 2017 року, що нівелює факт начебто виявленого позивачем порушення з боку ОСОБА_2 щодо одночасного отримання останнім і пенсії, і допомоги по безробіттю у період з 12.02.2016 року по 07.11.2016 року.
Навпаки, вказані обставини, встановлені судом та підтверджені матеріалами справи, прямо доводять, що в період отримання допомоги по безробіттю, пенсії як військовослужбовцю-чоловіку, який брав участь у бойових діях та досяг 55 років і при стажі роботи не менше 25 років починаючи з 27.04.2015 року ОСОБА_2 не отримував.
Згідно пунктів 6 - 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказами Міністерства праці та соціальної політики України Державної податкова адміністрація України і постановою Пенсійного фонду України № 7-1/60/62 від 13.02.2009 року, якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.
Так, як ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.01.2013 року з відповідними змінами і доповненнями, так і Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 чітко визначено підстави для припинення реєстрації безробітного, серед яких - встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України "Про зайнятість населення".
Як встановлено судом та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, факту подання відповідачем недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного позивачем доведено не було, як не було доведено і встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України "Про зайнятість населення".
Також твердження позивача щодо призначення та виплати відповідачу пенсії, що начебто мало місце протягом періоду реєстрації останнього у якості безробітного, спростовується з огляду на наявність постанови Печерського районного суду міста Києва від 21.06.2016 року та довідки від 05.12.2017 року про знаходження ОСОБА_2 на час розгляду зазначеної справи на обліку в Правобережному об'єднаному УПФУ в м. Дніпрі, здійснення нарахування і виплату пенсії зазначеній особі в загальній сумі - 117588, 43 грн. лише починаючи з листопада 2017 року.
Також, на питання головуючого у справі, яким чином ОСОБА_2, маючи на утриманні двох непрацездатних членів сім'ї, не маючи роботи та отримавши відмову в призначенні йому пенсії як військовослужбовцю - чоловіку, який брав участь у бойових діях, досяг 55 років і при стажі роботи не менше 25 років відповідно до ст.16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мав можливість забезпечувати своє існування та існування двох утриманців відповідно до ст. 46, 48 Конституції України, представник позивача надати відповідь не змогла.
Відтак, заявлений адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 99, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18 грудня 2017 року.

Суддя Є.О. Жукова