Справа № 264/5970/17
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5970/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Кузнецов Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Щедріна Володимира Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2017 року серії ЕАА № 207799, винесеної інспектором роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Щедріним В.В., про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів її винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Зокрема вказала, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення проїзду на заборонений сигнал світлофора. Заперечувала факт порушення правил дорожнього руху, вказував на відсутність будь-яких доказів порушення правил дорожнього руху.

Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмовий відзив, в яких зазначив про законність дій інспектора поліції при розгляді справи та складані постанови відносно ОСОБА_2, яка в порушення правил дорожнього руху почала рух на перехресті на заборонений сигнал світлофору. Також представив диск із відеозаписом обставин подій з місця пригоди.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду заяву, в якій вказав про законність винесеної ним постанови, справу просив розглядати за його відсутності.

Оскільки позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та в судове засідання не прибули сторони, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 8.7.3.є Правил дорожнього руху України визначено, що поєднання червоного і жовтого сигналів світлофору забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Судом встановлено, що 12 листопада 2017 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 207799 від 12.11.2017 року інспектором роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Щедріним В.В. було притягнуто позивачку ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що вона 12 листопада 2017 року о 15:00 год., керуючи автомобілем «FORD MONDEO», державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вулиць Митрополитської та вул.Леваневського проїхала на сигнал світлофору, що забороняє рух, а саме поєднання червоного та жовтого кольору, чим порушила пункт 8.7.3.є ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог п.8.7.3.є ПДР України, якими водієві забороняється рух при поєднанні червоного і жовтого сигналів світлофору.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, зокрема, не представлено віде- або фото фіксації можливого порушення правил дорожнього руху, а пояснення працівника поліції не можуть вважатися належним та неупередженим доказом такого вчинення, не роз'яснено особі прав, передбачених статтею 268 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судове засідання не були представлені відповідачем відео- або фото матеріали, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення та проїзд позивачем на заборонений сигнал світлофора.

На представленому відповідачем відеозаписі з нагрудної камери інспектора поліції безпосереднього руху автомобіля позивача взагалі не зафіксовано, а записано лише момент спілкування інспекторів з позивачем після зупинки її автомобіля.. При цьому детального визнання порушення правил дорожнього руху, яке відображено в постанові, з боку позивача не висловлювалось, тому надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об'єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлені не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених статтею 251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не надав, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до статті 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Також заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. З наведених положень слідує, що посадова особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, зобов'язана роз'яснити правопорушнику процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП. Недотримання такого порядку порушує права особи на захист. З представленого відеозапису вбачається, що в ході тривалої дискусії із ОСОБА_4 інспектором поліції в усній або в письмовій формі не було доведено до відома її права, передбачені статтею 268 КУпАП. Таким чином відповідачем було порушено встановлений законом порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, що також є підставою для визнання постанови протиправною.

Керуючись ст. ст. 2,9,242-246 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Щедріна Володимира Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №207799 від 12 листопад 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Д. В. Кузнецов