Справа № 826/12940/17
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 січня 2018 року № 826/12940/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кармазіна О.А., суддів: Катющенка В.П. та Скочок Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДочірнього підприємства «Телерадіоорганізація «Довіра»
до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення
про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Дочірнє підприємство «Телерадіоорганізація «Довіра» з позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення від 05 жовтня 2017 року №1875 "Про заяву ДП "ТРО "Довіра", м. Київ, щодо продовження строку дії ліцензії на мовлення (НР №00228-м від 25.04.2007) (ефірне, позивні: "АВТОРАДІО")".

Вказаним рішенням відмовлено у продовженні строку дії ліцензії на мовлення серії НР № 00228-м від 25.04.2007 р.

Позивач зазначає, що рішення про відмову мотивовано, зокрема, тим, що подані позивачем документи, ніби то, не дають змогу визначити всіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність позивача, у тому числі відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника. При цьому, як вказує позивач, відповідач не наводить жодних законних аргументів в підтвердження такого порушення.

Крім того, однією із причин відмови є те, що позивач не розмістив на сайті схематичне зображення структури власності. Рішення мотивовано тим, що співзасновниками/засновниками чи власником/співвласником організації не можуть бути офшорні компанії, а у ланцюгу структури власності є така компанія, однак, як зазначає позивач, така компанія не є співзасновником/засновником чи власником/співвласником організації.

Позивач зазначає, що спірне рішення прийнято з явним порушенням норм Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (далі також - Закон № 3759-XII), ґрунтується на припущеннях та не відповідає принципу законності, об'єктивності та обґрунтованості. Заявник звертає увагу, що відповідно до ст. ст. 24, 33 зазначеного Закону передбачають процедуру розгляду питання про продовження строку дії ліцензії у зв'язку з чим Нацрада має право:

- додатково запитати та отримати від телерадіоорганізації інформацію щодо розподілу часток статутних капіталів юридичних осіб, які є її засновниками або власниками, зокрема акціонерами, а також юридичних осіб, що входять до структури власності заявника, у тому числі копії правочинів та інших документів, на підставі яких будь-який із власників заявника набув прямої або опосередкованої істотної участі у юридичній особі, яка подала відповідну заяву про видачу (продовження) ліцензії, а також, за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності наданої заявником інформації, на підставі мотивованого запиту Національної ради - копії документів, що дають змогу зробити висновок про майновий стан будь-якого із власників заявника: декларація про майновий стан і доходи (про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобов'язань з такого податку) (у разі подання такої декларації) за рік, що передує року, в якому направлено відповідний запит, за встановленою формою (у разі наявності доходів, отриманих в Україні) та/або довідка уповноваженого органу держави проживання іноземця про його доходи та про стан виконання ним зобов'язань як платника податків;

- запитати висновок органів Антимонопольного комітету України щодо монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції в інформаційній сфері.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 7 статті 24 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», Національна рада у разі подання неповного пакета документів (у тому числі невиконання або несвоєчасного виконання заявником запиту, передбаченого абзацом другим частини п'ятої цієї статті) чи їх невідповідності вимогам цього Закону, або якщо подані документи не відповідають вимогам щодо прозорості структури власності заявника, ухвалює рішення про повернення документів заявникові без розгляду.

Відповідне рішення Національної ради має містити посилання на підстави, передбачені цією частиною, з яких Національна рада прийняла рішення повернути подані документи заявникові без розгляду, і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, як зазначає позивач, у разі наявності зауважень до поданої заяви та доданих документів Національна рада мала б надіслати запит або повернути документи без розгляду. Відмовивши в продовженні строку дії ліцензії Національна рада порушила процедуру, передбачену статтею 24 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Більше того, як додає позивач, відповідно до ч. 7 ст. 33 Закону «Про телебачення і радіомовлення Національна рада може прийняти рішення про відмову у продовженні строку дії ліцензії на мовлення лише за умови, якщо:

а) ліцензіат подав заяву на продовження строку дії ліцензії пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії ліцензії;

б) протягом дії ліцензії ліцензіат порушував умови ліцензії та вимоги чинного законодавства. Ці порушення повинні бути підтверджені рішеннями та санкціями Національної ради, не скасованими у визначеному законодавством порядку, або відповідними судовими рішеннями;

в) ліцензіат не відповідає вимогам статті 9 або частини другої статті 12 цього Закону.

Але, як зазначає позивач, в резолютивній частині оскарженого рішення була зазначена частина 6 статті 12 Закону. На цій підставі, на думку позивача, Національна рада не має законного права самостійно на власний розсуд прийняти рішення про відмову у продовженні строку дії ліцензії.

Виходячи із викладеного у сукупності позивач вважає, що у відповідача оскаржуване рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 11 жовтня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22 листопада 2017.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Відповідач по суті зазначив, що позивач своєчасно звернувся до Національної ради щодо продовження строку дії Ліцензії, проте заява та заявник не відповідають встановленим вимогам, у зв'язку з чим вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає, у задоволенні позову просить відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України (в редакції до 15.12.2017) в судовому засіданні ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід заначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглянута з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані позивачем, відповідачем докази, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Дочірнє підприємство «Телеорганізація «ДОВІРА» зареєстровано у статусі юридичної особи 05.03.1997 року, код ЄДР 24735255, місцезнаходження 01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 15.

Національно радою України з питань телебачення і радіомовлення дочірньому підприємству «Телеорганізація «Довіра» була видана ліцензія на мовлення серії НР № 00228-м (далі - Ліцензія). Дата набрання чинності ліцензії 25 квітня 2007 року. Строк дії ліцензії - з 25.04.2007 року до 25 квітня 2017 року.

Відповідно до Ліцензії позивні - «АВТОРАДИО». Вид мовлення - ефірне (радіомовлення). Територія розповсюдження програм - загальнонаціональне.

Загальні характеристики каналу мовлення, мережі мовлення, багатоканальної телемережі - згідно додатку № 3.

Періодичність, час, обсяги мовлення - по 24 години на добу.

Згідно з додатком № 1 до Ліцензії: засновник (співзасновник) - ТОВ «Радіо «Довіра», код з ЄДР 32828753, адреса: м. Київ, вул. Фрунзе, 104, частка у статутному фонді - 100%.

Власник (співвласник): ТОВ «Радіо «Довіра», код з ЄДР 32828753, адреса: м. Київ, вул. Фрунзе, 104, частка у статутному фонді - 100%.

Згідно із додатком № 2 до ліцензії зафіксовано керівника організації - Бречко Володимир Олександрович, а також склад наглядової ради: Бречко В.о., Дідух Л.Г., Кравец О.В., Лукянов В.В.

У додатку № 3 до ліцензії визначено докладні характеристики каналу мовлення, мережі мовлення, багатоканальної мережі, а саме: для наземного ефірного та мережевого мовлення:

- м. Київ на частоті 107,4 МГц; потужність передача 5,0; територія розповсюдження програм: м. Київ, та прилеглі райони;

- м. Дніпропетровськ на частоті 104,8 МГц; потужність передача 1,0; територія розповсюдження програм: м. Дніпропетровськ та прилеглі райони;

- м. Вінниця на частоті 100.3 МГц, потужність передача 1,0; територія розповсюдження програм: м. Вінниця, та прилеглі райони;

- м. Харків на частоті 106,1 МГц, потужність передача 1,0; територія розповсюдження програм: м. Харків, та прилеглі райони;

- м. Донецьк на частоті 106,0 МГЦ, потужність передача 1,0; територія розповсюдження програм: м. Донецьк, та прилеглі райони;

- м. Луганськ на частоті 101,8 МГц, потужність передача 1,0; територія розповсюдження програм: м. Луганськ, та прилеглі райони;

- м. Полтава на частоті 100,0 МГц, потужність передача 1,0; територія розповсюдження програм: м. Полтава, та прилеглі райони;

- м. Львів на частоті 105,4 МГц, потужність передача 1,0; територія розповсюдження програм: м. Львів, та прилеглі райони;

- м. Шостка на частоті 102,5 МГц, потужність передача 0,1; територія розповсюдження програм: м. Шостка;

- м. Умань на частоті 102,1 МГц, потужність передача 0,15; територія розповсюдження програм: м. Умань;

- м. Миколаїв, на частоті 103,3 МГц., потужність передача 0,5; територія розповсюдження програм: м. Миколаїв та район.

Згідно з Додатком № 4 до Ліцензії: Програмна концепція мовлення (будні дні), частка програм власного виробництва - 15 годин на добу, 62,5%. Мінімальна частка національного аудіовізуального продукту (у тому числі власного виробництва) - 15 годин на добу, 62,5%. Максимальна частка аудіовізуальної продукції іноземного виробництва - 9 годин на добу, 37,5 %. Формат - музично-розважальний. Програмна концепція мовлення (вихідні дні) є аналогічною.

Згідно із Додатком № 4 до ліцензії також визначено розподіл програмного мовлення та інші умови діяльності.

Згідно із Додатком № 5 до Ліцензії визначено організаційно-технічні, фінансові, інвестиційні зобов'язання.

Між тим, 05.10.2017 р. Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято оскаржуване рішення № 1875 (протокол 33) «Про заяву ДП «ТРО «ДОВІРА», м. Київ, щодо продовження строку дії ліцензії на мовлення (НР № 00228-м від 25.04.2007 р. (ефірне, позивні: «АВТОРАДИО») (далі - Рішення).

Національна рада вирішила: відповідно до частини шостої статті 12 закону України «Про телебачення і радіомовлення» відмовити ДП «ТРО «ДОВІРА», м. Київ, у продовженні строку дії ліцензії на мовлення НР № 00228-м від 25.04.2007.

Управлінню радіочастотного ресурсу та технічного контролю доручено врахувати це рішення під час підготовки матеріалів щодо оголошення конкурсу на отримання ліцензії на мовлення з використанням вільних радіочастот.

Виконання цього рішення покладено на управління: ліцензування, юридичне, радіочастотного ресурсу та технічного контролю.

Із рішення вбачається, що заява позивача щодо продовження строку дії Ліцензії (ефірне загальнонаціональне радіомовлення з використанням 11 частот по Україні, обсяг мовлення - по 24 години на добу) надійшла до Національної ради 18 жовтня 2016 року.

У Рішенні зазначається, що відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» заявник до заяви про видачу (продовження) ліцензії додає, крім іншого, інформацію про учасника, що володіє істотною участю, та кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) телерадіоорганізації та провайдера програмної послуги.

Ця інформація, як зазначено у Рішенні, повинна містити:

щодо фізичних осіб - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), громадянство, серія та номер паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності);

щодо юридичних осіб - найменування, держава, в якій ця юридична особа є резидентом, ідентифікаційний код юридичної особи, місце реєстрації юридичної особи;

інформацію про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) (бенефіціарних власників (контролерів) телерадіоорганізації, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника (контролера) (бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник є юридичною особою, а саме: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), громадянство, серія та номер паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), відомості відповідно до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру;

інформацію про структуру власності заявника, його афілійованих та пов'язаних осіб за формою, встановленою Національною радою, яка має містити вичерпний перелік інформації про структуру власності суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення.

Між тим, як зазначено у Рішенні, у поданих документах відсутня структура власності ТРО та інформація про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) відповідно до статті 24 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Водночас зазначається, що компанію було проінформовано листами від 08.11.2016 р. № 17/3245 та від 30.03.2017 р. № 17/582 про необхідність усунення недоліків у поданих документах, а саме про необхідність надання відповідної інформації про структуру власності та підтверджуючих документів.

У рішенні стверджується, що 20.04.2017 року Національна рада отримала лист ДП «ТРО «ДОВІРА» (вх. № 16/2808) щодо зміни кінцевого бенефіціарного власника, яким став ОСОБА_5, без жодних документальних підтверджень цих змін.

Водночас зазначається, що поданий лист свідчить про наявність підстави для переоформлення Ліцензії на мовлення. Проте, жодних заяв встановленого зразка (форма заяви про переоформлення ліцензії на мовлення була затверджена рішенням Національної ради від 18.12.2013 р. № 2434) про переоформлення ліцензії на мовлення на виконання вимог статті 35 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національною радою отримано не було.

Надалі зазначається, що 03 травня 2017 року ТРО надіслала до Національної ради (вх. № 16/3060) програмну концепцію мовлення, відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру кінцевого бенефіціарного власника за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 р. № 859, інформацію про структуру власності, зокрема, форми 2, 3 та 5 структури власності та схематичне зображення структури власності. Відповідно до наданої інформації кінцевим бенефіціарним власником ДП «ТРО «ДОВІРА» є громадянин України ОСОБА_5.

Зазначається також у Рішенні, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» структура власності суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення визнається прозорою, якщо інформація, оприлюднена на його офіційному веб-сайті та надана Національній раді, дає змогу визначити всіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність юридичної особи, у тому числі відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника.

Подані документи, як вбачається з Рішення, не дають змоги визначити всіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність юридичної особи ДП «ТРО «ДОВІРА», у тому числі відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника.

Враховано при прийнятті Рішення, що відповідно до вищевказаної норми однією з умов визнання структури власності прозорою є оприлюднення її на офіційному сайті ТРО. Станом на 05.10.2017 р. інформація про структуру власності на сайті компанії відсутня.

Крім того, у Рішенні зазначається, що забороняється створення та діяльність телерадіоорганізації, засновником (співзасновниками), власниками (співвласниками) якої є нерезидент (нерезиденти), що зареєстровані в одній з офшорних зон, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України (ст. 12 Закону). Зазначено, що серед власників ДП «ТРО «ДОВІРА» компанія зазначає TRILADO ENTERPRISE INC, що зареєстровано в Беліз. У той же час, відповідно до розпорядження КМ України від 23.02.2011 р. № 143-р «Про перелік офшорних зон», Британські Віргінські Острови (Карибський регіон) та Беліз (Центральна Америка).

Відтак, Національно радою зазначається, що відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» недотримання визначених статтею вимог є підставою для відмови у продовженні ліцензії на мовлення.

Рішення про відмову у продовженні строку дії Ліцензії прийнято з посиланням на статті 12, 24, 33 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» та статті 13, 14, 17, 18, 24 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення».

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Статтею 2 цього ж закону встановлено, що Національна рада у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України "Про телебачення і радіомовлення", цим Законом, іншими законами України.

Діяльність Національної ради ґрунтується на принципах законності, незалежності, об'єктивності, прозорості, доступності для громадськості, врахування культурної, ідеологічної та політичної багатоманітності в суспільстві, врахування загальновизнаних міжнародних норм та стандартів у галузі телерадіомовлення, повноти і всебічного розгляду питань та обґрунтованості прийнятих рішень (ч. 1 ст. 3 Закону).

Національна рада здійснює регуляторні функції, передбачені законодавством України у сфері телерадіомовлення, зокрема, ліцензування телерадіомовлення (ст. 14 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону Національна рада в межах своїх повноважень приймає регуляторні акти, у тому числі нормативно-правові, а також інші акти індивідуальної дії.

Частиною п'ятою статті 17 Закону передбачено, що кожен акт індивідуальної дії Національної ради повинен містити мотивувальну частину, в якій зазначаються щонайменше такі дані:

посилання на норму чинного закону України, яка наділяє Національну раду повноваженнями приймати зазначений акт індивідуальної дії;

обставини, з настанням яких закони України пов'язують виникнення у Національної ради повноважень приймати відповідний акт, а також посилання на докази, якими підтверджується настання таких обставин.

Відповідно до частини шостої статті 17 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» крім загальних вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті, рішення про відмову у видачі ліцензії, рішення про відмову у продовженні строку дії ліцензії повинно містити щонайменше такі дані, зокрема:

підстави для відмови: обставини, з яких Національна рада виходила, приймаючи рішення про відмову у видачі ліцензії або рішення про відмову у продовженні строку дії ліцензії;

нормативне обґрунтування прийнятого рішення: посилання на норму закону України, відповідно до якої встановлені Національною радою обставини надають їй право відмовити у видачі ліцензії або у продовженні ліцензії.

Відповідно до положень статті 18 зазначеного Закону № 3759-XII ліцензування телерадіомовлення здійснює Національна рада (ч. 1). Порядок ліцензування телерадіомовлення визначається Законом України "Про телебачення і радіомовлення" (ч. 3 ст. 18 Закону № 3759-XII).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» заявник - юридична особа (суб'єкт господарювання), яка має на меті отримати (продовжити) ліцензію на мовлення, подає до Національної ради заяву про видачу (продовження) ліцензії за встановленою формою. Форма такої заяви затверджена рішенням Національної ради від 18.12.2013 № 2434.

Вимоги до змісту заяви викладені у частині другій статті 24 цього Закону № 3759-XII та в контексті спірних відносин частково процитовані в оскаржуваному Рішенні.

Так, у заяві повинні міститися такі дані:

а) відомості про засновника (співзасновників), власника (співвласників) заявника та пов'язаних осіб (для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ, банківські реквізити, а для фізичних осіб - прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, громадянство, адреса, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) і про розподіл часток статутного капіталу. Для акціонерного товариства зазначається інформація, визначена цим пунктом, про акціонерів, які на момент подання заяви володіють пакетами акцій більш як по 5 відсотків;

б) відомості про особовий склад керівних та наглядових органів заявника: керівник організації, склад ради директорів, склад наглядової ради тощо (для кожної з осіб - прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, громадянство, адреса);

в) найменування заявника, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ, банківські реквізити, контактні телефони та інші вихідні дані (логотип, позивні, емблема тощо);

г) вид мовлення відповідно до вимог статті 23 цього Закону;

ґ) передбачувана територія розповсюдження програм відповідно до вимог статті 23 цього Закону;

д) порядок розгляду заяви - за конкурсом на отримання ліцензії або на позаконкурсних засадах відповідно до вимог статей 22 і 25 цього Закону та рішення Національної ради;

е) характеристики каналу мовлення, мережі мовлення, багатоканальної телемережі:

для наземного ефірного та мережного мовлення - частота (частоти), місцезнаходження та потужність передавача (передавачів), територія впевненого прийому сигналу;

для супутникового мовлення - відомості про параметри супутникового каналу мовлення та територію охоплення;

для мовлення в багатоканальних телемережах та багатоканального мовлення - оператор телекомунікацій, що здійснює обслуговування і експлуатацію телемережі, місцезнаходження головної станції багатоканальної мережі, максимальна кількість каналів (ресурс) багатоканальної мережі, територія розташування (прийому) багатоканальної мережі;

є) періодичність, час, обсяги та сітка мовлення;

ж) пункт "ж" частини другої статті 24 виключено

з) кількість домогосподарств на передбачуваній території розповсюдження програм.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 24 Закону до заяви додаються наступні документи:

копії затверджених у встановленому порядку установчих та статутних документів заявника як суб'єкта господарювання;

копію свідоцтва про реєстрацію заявника як суб'єкта інформаційної діяльності (в разі наявності);

орієнтовний штатний розклад заявника;

програмну концепцію мовлення відповідно до вимог статті 28 цього Закону;

інформацію про учасника, що володіє істотною участю, та кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) телерадіоорганізації та провайдера програмної послуги.

Між тим, відповідно до абзацу 13 ч. 3 ст. 24 Закону № 3759-XII Національна рада повинна вимагати від заявника виправлення недоліків у поданих документах, про що вона надсилає заявнику відповідний запит не пізніш як на десятий день після отримання заяви про видачу (продовження) ліцензії. Для виправлення недоліків заявникові надається розумний строк, який не може бути меншим за 14 календарних днів з дня отримання заявником відповідного запиту. Цей строк може бути подовжений Національною радою за мотивованим клопотанням заявника, але не більше ніж на 30 календарних днів. На час, наданий заявникові для виправлення недоліків, обчислення строків розгляду заяви про видачу (продовження) ліцензії зупиняється, крім випадків розгляду заяв на конкурсних засадах.

Національна рада у разі подання неповного пакета документів (у тому числі невиконання або несвоєчасного виконання заявником запиту, передбаченого абзацом другим частини п'ятої цієї статті) чи їх невідповідності вимогам цього Закону, або якщо подані документи не відповідають вимогам щодо прозорості структури власності заявника, ухвалює рішення про повернення документів заявникові без розгляду (ч. 7 ст. 24).

Розгляд заяв про продовження ліцензії здійснюється відповідно до статті 33 цього Закону (ч. 10. ст. 24 Закону).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 3759-XII кожний ліцензіат має право на продовження строку дії ліцензії на мовлення.

Відповідно до частини 7 статті 33 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національна рада може прийняти рішення про відмову у продовженні строку дії ліцензії на мовлення лише за умови, якщо:

а) ліцензіат подав заяву на продовження строку дії ліцензії пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії ліцензії;

б) протягом дії ліцензії ліцензіат порушував умови ліцензії та вимоги чинного законодавства. Ці порушення повинні бути підтверджені рішеннями та санкціями Національної ради, не скасованими у визначеному законодавством порядку, або відповідними судовими рішеннями;

в) ліцензіат не відповідає вимогам статті 9 або частини другої статті 12 цього Закону.

Таким чином, з наведеного у сукупності вбачається, що у заяві про продовження строку ліцензії повинні міститися, зокрема, відомості про засновника (співзасновників), власника (співвласників) заявника. У продовженні строку дії ліцензії може бути відмовлено у разі невідповідності заявника вимогам ч. 2 ст. 12 Закону, якою, зокрема, передбачено, що в Україні забороняється засновувати та брати участь в телерадіоорганізаціях або провайдерах програмної послуги юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, зареєстрованим в офшорних зонах, перелік яких затверджений Кабінетом Міністрів України, а також особам без громадянства.

Водночас, не можуть не братися до уваги зальні положення ч. 3 ст. 12 Закону, відповідно до якої забороняються створення та діяльність телерадіоорганізації, засновником (співзасновниками), власником (співвласниками) якої є нерезидент (нерезиденти), що зареєстрований в одній з офшорних зон, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України.

Тобто, наведеною нормою введено загальну заборону не тільки відносно створення телерадіоорганізації за наведених обставин, але й щодо поточної діяльності під час дії ліцензії, та, відповідно, і у зв'язку із наміром подальшої діяльності, що включає в себе і процедуру продовження дії ліцензії.

З наведеної норми вбачається, що бажаючи продовжити ліцензовану діяльність, телерадіоорганізація не повинна підпадати під загальні заборони, встановлені Законом, оскільки ця заборона стосується загалом діяльності телеорганізації, а не лише в період до початку процедури переоформлення ліцензії, що, відповідно, зумовлює висновок про поширення цієї заборони і у період після переоформлення ліцензії.

Відповідно до ст. 1 Закону власник суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення - фізична особа або юридична особа, стосовно якої не існує фізичних осіб, яка володіє прямою або опосередкованою істотною участю суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення (крім фізичних осіб, які здійснюють опосередковане володіння істотною участю виключно за дорученням, за відсутності інших ознак опосередкованого володіння). Кінцевий бенефіціарний власник (контролер) є власником суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення.

Опосередковане володіння істотною участю - володіння особою самостійно або спільно з іншими особами принаймні одним з наведених нижче прав і правомочностей: здійснення контролю прямого власника істотної участі в телерадіоорганізації; здійснення контролю групи прямих власників юридичних осіб, які є прямими власниками істотної участі в телерадіоорганізації.

Структура власності - система взаємовідносин юридичних та фізичних осіб, що дає змогу визначити:

всіх власників, учасників, акціонерів суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення (телерадіоорганізації або провайдера програмної послуги), у тому числі бенефіціарних власників (контролерів), а за їх відсутності - всіх власників, учасників, акціонерів суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення і всіх фізичних осіб та власників, учасників, акціонерів юридичних осіб на всіх рівнях ланцюга володіння корпоративними правами суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення (крім публічних компаній);

всіх осіб, які мають пряму або опосередковану істотну участь у суб'єкті інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення;

всіх ключових учасників кожної юридичної особи, яка присутня в ланцюгу володіння корпоративними правами такого суб'єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення;

відносини контролю щодо суб'єкта інформаційної діяльності між усіма особами, зазначеними в абзацах другому і третьому цього визначення.

У даному випадку позивачем у відомостях про власників істотної участі станом на 31.12.2016 вказано, що юридична особа Трілано Ентерпрайзис Інк (Британські Віргінські острови) та гр. ОСОБА_6 є власниками опосередкованої істотної участі із зазначенням 99% участі в ДП ТРО «Довіра». Відповідно до розпорядження КМ України від 23.02.2011 № 143-р «Про перелік офшорних зон» Британські Віргінські Острови та Беліз належать до офшорних зон. Тобто, вказані особи є власниками, заборона щодо участі яких в телерадіоорганізації прямо встановлена ч. 3 ст. 12 Закону України «Про телебачення та радіомовлення».

Вже лише наведене само по собі є самостійною і достатньою підставою для відмови у продовженні ліцензії, що у даному випадку правомірно було вчинено з боку Нацради шляхом прийняття оспорюваного рішення. При цьому, в контексті доводів позивача відносно процедури розгляду питання, судом враховується, що Нацрада додатково запитувала у позивача документи (запити від 08.11.2016, від 30.03.2017 (додатковий)) та за результатами отримання від позивача відповідей та інформації, прийняла рішення. Тобто, відповідачем вживались заходи щодо отримання від позивача додаткової інформації, вказана інформація враховувалась при прийнятті рішення, а відтак відсутні підстави для висновку щодо прийняття спірного рішення без врахування всіх обставин, які мали значення для прийняття рішення.

Під час розгляду справи позивачем такий висновок суду не спростований та не доведено зворотного.

У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відтак, з урахуванням наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя О.А. Кармазін

Судді: В.П. Катющенко

Т.О. Скочок