Справа № 814/1124/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2018 р. № 814/1124/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства "Хлібопродукт", вул. 1 Слобідська, 122/1, Миколаїв, 54002
до за участю: представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_2Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, Миколаїв, 54030
провзнання неправомірною відмову, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Хлібопродукт» звернулось до адміністративного суду з позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС в Миколаївській області з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № 618/10/14-03-12-04 від 17.02.2017 про анулювання реєстрації Приватного підприємства «Хлібопродукт» () платником єдиного податку 4 групи; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області поновити реєстрацію Приватного підприємства «Хлібопродукт» () платником єдиного податку 4 групи шляхом включення до реєстру платників єдиного податку відомості щодо ПП «Хлібопродукт» як платника єдиного податку 4 групи на 2017 рік; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області щодо відмови у прийнятті загальної податкової декларації платника єдиного податку 4 групи за 2017 рік від 16.02.17, №; відомості про наявність земельних ділянок від 16.02.17 №; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробника за 2016 рік від 16.02.17 №; звітні податкові декларації платника єдиного податку 4 групи за 2017 рік від 16.02.17 №, № від 16.02.17; відомості про наявність земельних ділянок від 16.02.17 № за 2016 рік, поданих ПП «Хлібопродукт» та визнати зазначені звітні податкові декларації такими, що подані у день їх фактичного отримання ДПІ У Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Свої позовні вимоги підприємство обґрунтувало тим, що є сільськогосподарським виробником, питома вага сільськогосподарської продукції у реалізації перевищує 75%. ПП «Хлібопродукт» засобами телекомунікаційного зв'язку з накладанням електронно-цифрового підпису до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва було надіслано звітність. Листом №618/10/14-03-12-04 від 17.02.17 відповідач не підтвердив ПП «Хлібопродукт» статус платника єдиного податку 4 групи на 2017 рік, в зв'язку з чим позивач не відповідає вимогам ст.291 Податкового кодексу України у 2017 році. Даний висновок відповідача в листі обґрунтовується посиланням на рішення Лиманської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Березівське відділення) та на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (17,5% від загальної площі землі пройдено державну реєстрацію) по ПП «Хлібопродукт» анульоване реєстрацію спеціального режиму оподаткування податку на додану вартість. Причина питома вага несільськогосподарських товарів (послуг) протягом попередніх 12 послідовних податкових періодів перевищує 25 відсотків. Разом з тим, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.16 по справі №815/5344/16, яка набрала законної сили зазначене рішення визнано протиправним та скасовано.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що ПП «Хлібопродукт» у розрахунку за 2016 рік зазначено частка сільськогосподарського виробництва складає 83,48%. Згідно даних, наявних в ІС «Податковий блок» за рішенням Лиманської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області та на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (17,5% від загальної площі землі пройдено державну реєстрацію) по ПП «Хлібопродукт» анульоване реєстрацію спеціального режиму оподаткування податку на додану вартість. Причина: питома вага несільськогосподарських товарів (послуг) протягом попередніх 12 послідовних податкових періодів перевищує 25 відсотків. На підставі даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по ПП «Хлібопродукт» станом на 01.01.17 зареєстровано 515,392 га земельних ділянок, або 32,9 відсотків від загальної площі земельних ділянок 1564,19, задекларованих в загальній податковій декларації платника єдиного податку 4 групи за 2017 рік від 16.02.17 №. Таким чином, для цілей глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України вищевказане свідчить про те, що частка сільськогосподарського товаровиробництва ПП «Хлібопродукт» за 2016 рік не перевищує 75 відсотків, що не відповідає вимогам підпункту 4 пункту 291.4 ст.291 Податкового кодексу України. Таким чином враховуючі невідповідність суб'єкта вимогам встановленим ст.291 ПК України та зважаючи на те, що Кодексом не передбачено процедуру та порядок оформлення рішення з питання підтвердження (або не підтвердження) статусу платників єдиного податку 4 групи, зокрема, у разі не додержання платниками єдиного податку 4 групи розміру частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній (звітній рік), ДПІ прийнято рішення про невідповідність ПП «Хлібопродукт» вимогам п.4 п.291.4 ст.291 ПК України та неможливість перебування на спрощеній системі оподаткування. Оскільки діючим законодавством не передбачено форму рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, даний факт викладено у листі від 17.02.17.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

Приватне підприємство «Хлібопродукт» зареєстровано в якості юридичної особи 09.07.99. Основним видом діяльності підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість в сфері сільського господарства з 01.01.2009 року.

28.09.2016 року Комінтернівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення №19 (за формою № 6-РРС) про виключення сільськогосподарського підприємства ПП «Хлібопродукт» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Не погодившись із прийнятим Комінтернівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області рішенням № 19 від 28.09.2016 року, позивач звернувся до суду.

Одночасно з цим, ПП «Хлібопродукт» змінив своє місцезнаходження з Одеської області на Миколаївську області, у зв'язку з чим встав на облік у ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області.

16.02.17 ПП «Хлібороб» подав до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області загальну податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи за 2017 рік від 16.02.17, №; відомості про наявність земельних ділянок від 16.02.17 №; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника за 2016 рік від 16.02.17 №; звітні податкові декларації платника єдиного податку 4 групи за 2017 рік від 16.02.17 №, № від 16.02.17; відомості про наявність земельних ділянок від 16.02.17 № за 2016 рік.

17.02.17 ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва листом за №618/10/14-03-12-04 повідомило ПП «Хлібопродукт» про невідповідність підприємства вимогам встановленим ст.291 Податкового кодексу України та неможливості у 2017 році бути платником єдиного податку 4 групи.

Мотивом такого рішення у листі викладено те, що на рішення Лиманської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Березівське відділення) та на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (17,5% від загальної площі землі пройдено державну реєстрацію) по ПП «Хлібопродукт» анульоване реєстрацію спеціального режиму оподаткування податку на додану вартість. Причина питома вага несільськогосподарських товарів (послуг) протягом попередніх 12 послідовних податкових періодів перевищує 25 відсотків.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.16 задоволено позов ПП «Хлібопродукт», визнано протиправним та скасовано рішення Комінтернівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області від 28.09.2016 року №19 про виключення приватного підприємства «Хлібопродукт» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Зобов'язано Комінтернівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області поновити реєстрацію приватного підприємства «Хлібопродукт», як суб'єкта спеціального режиму оподаткування з 01.09.2016 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.17 зазначена постанова залишена в силі.

Відповідно до ст.291.4 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків відносяться до четвертої групи платників податків, які застосовують спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ст.298.1.1. Податкового кодексу України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Відповідно до 298.8.1. Податкового кодексу Украни сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Відповідно до ст. 299.1. Податкового кодексу України реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до ст.299.6. Податкового кодексу України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що ПП «Хлібопродукт» вимоги ст.298.8.1. ПК України, виконав повністю та в строк передбачений Кодексом надав заяву та пакет документів про реєстрацію його платником єдиного податку 4 групи.

Разом з тим, відмова відповідача у реєстрації його платником єдиного податку є голослівною та невмотивованою. У листі відповідач лише зазначив, що на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зроблено висновок, що лише 17,5% від загальної площі землі пройдено державну реєстрацію по ПП «Хлібопродукт».

Натомість у Відомості про наявність земельної ділянки, позивачем зазначаються відомості про наявність у нього прав на 193 земельних ділянок. Є незрозумілим та непоясненним відповідачем, права на які саме земельні ділянки не визнаються ДПІ.

Також є незрозумілим, пропорцію обрахунку відповідачем зменшення обсягу сільськогосподарської продукції, яку реалізовував позивач у минулому податковому періоді в залежності від зменшення розміру земельної ділянки.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що воно приймалося лише за результатами аналізу даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, та податковий орган фактично виходив з того, що сільськогосподарська продукція, вирощена позивачем на орендованих земельних ділянках на підставі договорів, щодо яких не здійснено державної реєстрації, не може вважатися продукцією власного виробництва.

При цьому, відповідач залишив поза увагою обставину того, що право оренди землі за договорами, укладеними до 1 січня 2013 року, не підлягало реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до статей 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Чинним законодавством передбачено обов'язкову реєстрацію речових прав (право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди) на земельні ділянки, а не реєстрацію таких договорів.

Крім того, Податковий кодекс України не деталізує вимог до правового статусу, відповідно до якого у особи виникає право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, а також до правовстановлюючих документів, якими підтверджуються відповідні права на земельні ділянки.

Податковим законодавством для цілей оподаткування не встановлено обов'язковість формального оформлення договорів оренди. Підставою для оподаткування в даному випадку має значення саме вчинення конкретної господарської операції. Фактичне користування суб'єктом господарювання земельними ділянками, вирощування на них сільськогосподарської продукції, сплата за них орендної плати, є господарською операцією, яка визначена Податковим кодексом України як «оренда» незалежно від додержання формальної процедури реєстрації, яка є пріоритетною в цивільних правовідносинах.

Отже, податкове законодавство пов'язує виникнення прав та обов'язків платників податків не з фактом укладанням договорів (оскільки сам по собі факт укладання договору не є об'єктом оподаткування), а з фактом здійснення господарської операції.

При цьому, враховуючи викладене, будь-яке право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, хоч би з яких підстав не виникало таке право, є належним для підтвердження сільськогосподарського товарного виробництва.

Тобто, податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (паю) як обов'язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні сільськогосподарського товаровиробника.

Відтак, оформлення відповідного договору без його реєстрації не може впливати на правильність врахування доходів від реалізації продукції рослинництва при розрахунку сільськогосподарського товарного виробництва.

Порушення вимог законодавства щодо державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, за наявності встановленого факту реалізації платником фіксованого сільськогосподарського податку вирощених сільськогосподарських товарів на орендованих земельних ділянках в обсязі, не меншому, ніж 75 відсотків вартості всіх товарів, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, не може бути самостійною підставою для висновку, що такі товари не є власною продукцією підприємства та, відповідно, підставою для висновку про невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу.

Вказана правова позиція та висновки суду підтверджуються судовою практикою, яка викладена, зокрема в ухвалі Вищого адміністративного суду від 25.08.2016 року (справа №К/800/1007/16), постанові Вищого адміністративного суду від 08.08.2016 року (справа №К/800/36893/14), ухвалі Вищого адміністративного суду від 31.08.2016 (справа №К/800/37233/15), ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2016 року (справа №К/800/29463/13), ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року (справа № К/800/23259/16).

За таких обставин суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Сплачений судовий збір у відповідності з ч.1 ст.139 КАС України підлягає відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "Хлібопродукт" (вул. 1 Слобідська, 122/1,Миколаїв,544) до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. Потьомкінська, 24/2,Миколаїв,540) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № 618/10/14-03-12-04 від 17.02.2017 про анулювання реєстрації Приватного підприємства "Хлібопродукт" () платником єдиного податку 4 групи.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області поновити реєстрацію Приватного підприємства "Хлібопродукт" () платником єдиного податку 4 групи шляхом включення до реєстру платників єдиного податку відомості щодо ПП "Хлібопродукт" як платника єдиного податку 4 групи на 2017 рік.

4.Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області щодо відмови у прийнятті загальної податкової декларації платника єдиного податку 4 групи за 2017 рік від 16.02.17, №; відомості про наявність земельних ділянок від 16.02.17 №; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробника за 2016 рік від 16.02.17 №; звітні податкові декларації платника єдиного податку 4 групи за 2017 рік від 16.02.17 №, № від 16.02.17; відомості про наявність земельних ділянок від 16.02.17 № за 2016 рік, поданих ПП "Хлібопродукт" та визнати зазначені звітні податкові декларації такими, що подані у день їх фактичного отримання ДПІ У Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Потьомкінська, 24/2,Миколаїв,54030 , ) на користь Приватне підприємство "Хлібопродукт" (вул. 1 Слобідська, 122/1,Миколаїв,54002 ) судові витрати в розмірі 6400,00 (шість тисяч чотириста) гривень.

4. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Повний текст рішення складено 18.01.18