Справа № 185/7171/17
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/7171/17
Провадження № 2-а/185/53/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 січня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. з участю секретаря судового засідання Молчанової Н.Ю., представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, відповідно до якого просив суд:

- Визнати протиправними дії Бахмутського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з 1 березі 2016 року;

- Визнати протиправними дії Павлоградського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо невиплати пенсійних виплат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКП НОМЕР_1) за минулий час, з 1 грудня 2016 року по 1 березня 2017 року;

- Зобовязати Павлоградське обєднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) належної пенсії за минулий час, а саме з моменту припинення її виплати, тобто з 1 березня 2016 року по 1 березня 2017 року;

- Стягнути з Відповідачів на користь ОСОБА_2 усі понесені судові витрати.

У позові вказав, що правом на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_2 (далі по тексту - Позивач) користується з 04 квітня 2012 року. Влітку 2014 року, у звязку з неспроможністю держави забезпечити громадський порядок, захистити права, свободи та інтереси своїх громадян на території окремих районів Луганської та Донецької областей, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, повсюдних проявів насильства, Позивач був змушений залишити своє місце проживання у м. Кадіївка (назва міста до декомунізації Стаханов) Луганської області та перемістився до м. Бахмут Донецької області. З 1 липня 2014 року Позивач був взятий на пенсійний облік в м. Бахмут Донецької області Бахмутським обєднаним управлінням пенсійного фонду України Донецької області та отримував пенсію з 1 липня 2014 року по 29 лютого 2016 року. З 1 квітня 2016 року Відповідач -1 призупинив виплату пенсії Позивачу. Також у лютому 2017 року Позивач перемістився до м. Павлоград Дніпропетровської області та з 28 лютого 2017 року Управлінням соціального захисту населення Павлоградської міської ради Позивач був взятий на облік внутрішньо переміщених осіб, зареєструвавши місце свого перебування за адресою: 51402, АДРЕСА_1. У звязку із зміною реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи, Позивач 2 березня 2017 року звернувся із відповідною заявою щодо поновлення виплати пенсії та виплати пенсії за весь минулий час до Павлоградського обєднаного управління ПФУ Дніпропетровської області. Проте Відповідач - 2, відновив пенсійні виплати, на які має право Позивач, лише з 1 березня 2017 року. При цьому. Павлоградське обєднане управління ПФУ Дніпропетровської області в своїх діях щодо відновлення виплати пенсії Позивача з 1 березня 2017 року керувалося рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Павлоградської міської ради, оформленим у вигляді протоколу № 14 від 28 квітня 2017 року, керуючись положеннями п.п.11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплюю внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування) затвердженого Постановою КМУ від 08 червня 2016 року № 365. Павлоградським обєднаним управлінням ПФУ Дніпропетровської області не здійснено виплати належної Позивачу пенсії за проміжок часу з 1 березня 2016 року по 1 березня 2017 року, тобто за весь минулий час, протягом якого Позивач в порушення закону (ст.46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») не отримував свою пенсії (своє майно). Тому, 26 травня 2017 року останній звернувся до служби юридичної допомоги дніпровського офісу Благодійної організації «Благодійний Фонд «Право на захист» задля отримання вторинної правової допомоги в питанні відновлення своїх прав та законних інтересів. Адвокат БО «БФ «Право на захист» направив адвокатські запити до Відповідача - 1 та Відповідача - 2 задля отримання розяснень щодо причин та правових підстав порушені фундаментального права Позивача на соціальний захист, передбаченого та гарантованого Конституцією України.

Отримавши лист Павлоградського обєднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 7 липня 2017 року за вих. № 10297/05/18, Позивачу стало відомо про те. що згідно з рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Павлоградської міської ради, оформленим у вигляді протоколу № 14 від 28 квітня 2017 року, згідно п.п. 11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ від 8 червня 2016 року № 365, було прийнято рішення про відновлення виплати пенсії Позивачу з 1 березня 2017 року. Вимога про виплату пенсії за минулий час була проігнорована. В свою чергу, Бахмутське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області повідомило листом від 17 серпня 2017 року за вих. № 12146/02, що Позивач перебував на обліку Управління та отримував пенсію за віком, на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі електронної пенсійної справи, яка надійшла з Управління Пенсійного Фонду України в м. Стаханов Луганської області. Пенсійні виплати були призупинені керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та у звязку з веденням верифікації за списками СБУ. З 01.03.2016 року пенсійна справа знята з обліку та 04.04.2017 року надіслана до ОУПФУ м. Павлограда. Вимога про виплату за минулий час була проігнорована.

Виходячи з вищенаведеного позивач вважає, що дії відповідачів є протиправними, які порушують норми чинного законодавства, та такими, що призвели до неотримання ним пенсії з 1 березня 2016 року по 1 березня 2017 року.

В судове засідання позивач не зявився. В судовому засіданні представник позивача просив суд задовільнити позов в повному обсязі на підставах викладених у позові.

Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, проте від них на адресу суду надійшли заяви та відзови на позов, відповідно до яких відповідачі позов не визнають, та просять суд слухати справу за їх відсутності, та просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на підстави викладені в письмових відзивах на позов.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові відзови на позов від представників відповідачів, письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму ,встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1У від 09.07.2003 року передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч.1 ст.49 цього Закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

(положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009)

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено з матеріалів справи, виплату пенсії позивачу призупинено у зв'язку з не підтвердженням фактичного місця проживання.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Між тим, відповідачі не вказали, яка з обставин, визначених наведено нормою Закону стала підставою для припинення позивачу виплати пенсії. Посилання відповідачів у своїх письмових відзивах на положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», не є посиланням на норми закону, оскільки постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовими актами.

Припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 07.10.2009р. в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Відповідно до статті 8 Конституції України, вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю ( стаття 3 Конституції України ).

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, а його порушене право на отримання пенсії за період з 1 березня 2016 року по 1 березня 2017 року підлягає захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 640 грн (а.с.1).

Керуючись ст.ст.9, 19-20, 22, 26, 72-78, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_2 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії - задовольни.

Визнати протиправними дії Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (код ЄДРПОУ 500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру 35, тел. (06274) 2-28-96), щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 51402, АДРЕСА_2, тел. 066-330-60-23, РНОКПП НОМЕР_1) з 01 березня 2017 року.

Визнати протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, пр-т Шахтобудівників 5, тел. 0563 202814), щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 51402, АДРЕСА_2, тел. 066-330-60-23, РНОКПП НОМЕР_1) з 01 грудня 2016 року по 01 березня 2017 року.

Зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, пр-т Шахтобудівників 5, тел. 0563 202814) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 51402, АДРЕСА_2, тел. 066-330-60-23, РНОКПП НОМЕР_1) належну йому пенсію за минулий час, а саме з 01 березня 2016 року по 01 березня 2017 року.

Витрати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 51402, АДРЕСА_2, тел. 066-330-60-23, РНОКПП НОМЕР_1) на судовий збір в сумі 640.00 гривень, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 19 січня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_3