Справа № 336/4472/17(2-а/336/429/2017)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 року справа № 336/4472/17(2-а/336/429/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2017 року у справі №336/4472/17(2-а/336/429/2017) (головуючий суддя у 1 інстанції - Голубкова М.А., постанова ухвалена та складена у м.Запоріжжя в залі судового засідання Шевченківського районного суду м.Запоріжжя 21 вересня 2017 року) за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку йому пенсії з урахуванням положень ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 55,5%, починаючи з 02.09.2016 року, з дати призначення пенсії за віком;

- стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до 2016 року отримував пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» та продовжував працювати. 02.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком та йому було призначено пенсію за віком. При призначенні та розрахунку пенсії за віком відповідачем не застосовано підвищення пенсії у відповідності до ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на яке він має право, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2017 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від від 26.10.2016 року відповідача було зобов'язано призначити йому пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 22.06.2017 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, проте в такому перерахунку було відмовлено з огляду на отримання пенсії за вислугу років. Позивач вважає, що такими діями були порушені його законні права та інтереси, оскільки в силу приписів ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абз.1 ч.1 ст.26 цього Закону виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком.

Пенсію за віком позивачу було призначено на 74 місяці пізніше досягнення пенсійного віку, тому вважає, що його пенсія повинна бути підвищена на 55,5% (74 місяці * 0,75%).

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі аналогічної судової практики, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у запереченнях на апеляційну скаргу просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування заперечень зазначив, що відсутні правові підстави для підвищення розмір пенсії за віком відповідно до ст.29 Закону №1058, оскільки з 08.03.1992 року по 02.09.2016 року позивач отримував пенсію за вислугу років, право на призначення пенсії за віком набув 21.06.2010 року проте за призначенням цієї пенсії не звертався, а продовжував отримувати пенсію за вислугу років. Зауважив про порушення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, а також про те, що позивач із заявою про перерахунок пенсії за віком не звертався, а тому й рішення з цього приводу не приймалось, а листом від 03 липня 2017 року надано роз'яснення щодо перерахунку пенсії за віком.

Клопотання про розгляд справи за участі сторін до суду не надходило, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям нової постанови, з огляду на наступне.

Предметом позову, заявленого позивачем до суб'єкта владних повноважень, є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за віком та зобов'язання провести перерахунок пенсії позивача за віком починаючи з 02 вересня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративний позов було подано до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя 08.08.2017 року (а.с.17).

Оскільки пенсія за віком позивачу була призначена з 02 вересня 2016 року, отже про розмір пенсії йому було відомо, ще у вересні 2016 року, тобто про порушення своїх прав в частині розміру пенсії, за захистом яких він звернулась до суду, позивач дізнався або повинен був дізнатися у вересні 2016 року.

Відповідно до ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом), адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, у разі пропуску особою строку звернення до суду з адміністративним позовом та відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд повинен залишити адміністративний позов без розгляду.

При цьому необхідно враховувати, що предметом позову в категорії справ щодо призначення, перерахунку, надання, одержання пенсійних та усіх інших соціальних виплат, є дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, пов'язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, тому судам необхідно перевіряти строк звернення до суду залежно від виду платежу та тривалості періоду, за який виник спір.

З матеріалів справи вбачається, що про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача було повідомлено листом від 03.07.2017 року, отже дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, які оскаржуються, були вчинені в межах шести місяців до моменту звернення позивача до суду з адміністративним позовом, тобто ці вимоги подані без порушення строків визначених КАС України та підлягають перегляду судом.

В свою чергу, враховуючи дату звернення до суду з адміністративним позовом - 08.08.2017 року, вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії за віком з 02 вересня 2016 року по 07 лютого 2017 року подані поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

Жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 02 вересня 2016 року по 07 лютого 2017 року позивач не надав, підстав неможливості своєчасного звернення до суду з зазначеним вимогами у встановлений КАС України строк не зазначив.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом в частині позовних вимог з 02 вересня 2016 року по 07 лютого 2017 року без поважних причин, тому вимоги позивача в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Щодо вимог позивача за період з 08 лютого 2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 1992 року скористався своїм правом на отримання пенсії за вислугу років та отримував таку пенсію до 2016 року, тому, суд не вбачав законних підстав для задоволення позову, оскільки позивач до досягнення пенсійного віку та після цього отримував пенсію за вислугу років, а також не довів факту того, що після досягнення пенсійного віку мав страховий стаж.

З наведеними висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 08.03.1992 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Ззапорізькій області та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

02.09.2016 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте його було переведено на пенсію за віком.

Не погоджуючись з діями пенсійного органу позивач оскаржив їх до суду та постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2016 року, яка набрала законної сили 11.11.2016 року, були визнані протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя, щодо відмови в розрахунку ОСОБА_2 пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії за віком з 02 вересня 2016 року відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

22.06.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за віком із застосування підвищення, передбаченого ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 03.07.2017 року позивачеві було відмовлено у перерахунку пенсії та її підвищені, з посиланням на те, що при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком не має підстав застосовувати п.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач вже перебував на обліку та отримував пенсію на день досягнення 60 років, тому розмір пенсії розрахований вірно у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. 3) пенсія у звязку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Стаття 10 зазначеного Закону передбачає, що особі яка має право одночасно на різні види пенсії призначається за її вибором один із видів пенсії.

Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Отже, набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пов'язано саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком.

Позивач народився 20 червня 1950 року. Згідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для нього передбачений пенсійний вік 60 років.

20 червня 2010 року позивачу виповнилося 60 років, а із заявою про призначення пенсії за віком він звернувся 02 вересня 2016 року, саме з цієї дати позивач отримує пенсію за віком. Тобто позивачу призначено пенсію за віком на 74 місяці пізніше досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, колегія суддів вважає, що незважаючи на отримання позивачем пенсії за вислугою років, при набутті права на пенсію за віком її обчислення повинно здійснюватись з урахуванням вимог частини третьої ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати, з його заробітної плати сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується наданими до суду апеляційної інстанції документами.

Відтак, позивач має право на збільшення пенсії відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 55,5 % (74 місяці * 0,75%).

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України №1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки з заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 22.06.2017 року, з огляду на вищенаведену норму, перерахунок його пенсії повинен бути здійснений з першого числа наступного місяця після дати подання заяви, тобто з 01.07.2017 року.

Так як з моменту призначення пенсії за віком до 22.06.2017 року позивач не звертався з відповідною заявою про перерахунок пенсії, підстави для перерахунку пенсії до 01.07.2017 року у відповідача були відсутні, тому колегія суддів прийшла до висновки, що вимоги ОСОБА_2 щодо перерахунку пенсії з 08.02.2017 року по 30.06.2017 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо відмови у перерахунку пенсії позивача за віком із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 55,5%, а тому колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку розміру пенсії та зобов'язання перерахувати та виплачувати позивачу пенсію із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.07.2017 року.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що адміністративний позов задоволено частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, як суб'єкта владних повноважень, що виступає стороною у справі, підлягає присудженню 1/2 судового збору сплаченого позивачем при звернення до суду з адміністративним позовом згідно квитанції №1619 від 08.08.2017 року та при зверненні до суду з апеляційною скаргою згідно квитанції №1190 від 14.11.2017 року, а саме 320,00 грн. +352,00 грн. =672 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2017 року у справі №336/4472/17(2-а/336/429/2017) за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 02.09.2016 року по 07.02.2017 року - залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням положень ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 55,5%, починаючи з 01.07.2017 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя судовий збір у розмірі 672 (шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту прийняття та відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 22.01.2018 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва