Справа № 826/26536/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. третя особа: Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_6 про визнання протиправними дій та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. та просила суд визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08 травня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (перехід права власності) за ОСОБА_6 на нерухоме майно: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 що розташований на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1; земельну ділянку площею 0,3744 кв.м., цільове призначення - для ведення фермерського господарства за кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: Київська область, Обухівський район, Нещерівська сільська рада.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує про численні порушення відповідачем вимог законодавства, допущених під час процедури прийняття рішень та здійснення державної реєстрації нерухомого майна за новим власником.

Представником третьої особи ОСОБА_6 подано до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що ОСОБА_6 заперечує проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та вважає постанову суду першої інстанції справедливою. Крім того зазначив, що даний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватись судами за правилами цивільного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 29 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено та нотаріально посвідчено Договір позики, за яким позивач отримала грошові кошти та зобов'язалася до 29 жовтня 2014 року повернути відповідачеві суму у гривнях, еквівалентну 149 600 євро.

У той самий день між позивачем та відповідачем укладено ще дві угоди, а саме: Договір іпотеки, яким забезпечено боргові зобов'язання ОСОБА_3 за Договором позики, предметом іпотеки визначено належні ОСОБА_3 на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,3744 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області; Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким визначено порядок задоволення вимог ОСОБА_6 у випадку невиконання ОСОБА_3 боргових зобов'язань за Договором позики, зокрема передбачено, що іпотекодавець передає, а іпотекодержатель набуває право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,3744 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області. Строк вступу Договору в силу - не раніше 01 листопада 2014 року.

Всі вищезазначені договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та здійснено відповідні дії щодо їх реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У подальшому вищезазначені договори були оскаржені позивачем з підстав їх недійсності в судовому порядку.

За результатами розгляду позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В., за участю третьої особи: Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про визнання договорів недійсними, скасування рішень державного реєстратора, зобов'язання вчинити певні дії, Обухівськими районним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 372/5355/14-ц, відповідно до якого у задоволенні позову відмовлено. Зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 травня 2016 року та набрало законної сили.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно - Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. 08 травня 2015 року прийняті рішення за індексними номерами 21198205 та 21199573 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (перехід права власності) за ОСОБА_6 на нерухоме майно за реєстраційними номерами 31 та 31, відповідно до яких до ОСОБА_8 перейшли права власності на житловий будинок АДРЕСА_2, та земельна ділянка площею 0,3744 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області.

У поданому адміністративному позові позивач вказує, що при винесенні рішень № 21198205 та № 21199573 відповідач порушила норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", норми Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, положення наказу Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено суду та не підтверджено належними доказами наявність обставин, якими обґрунтовані її позовні вимоги, натомість відповідачем доводи позивача цілком спростовано.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, на думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Колегія суддів зауважує, що суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, застосовуючи при цьому те законодавство, яке було чинне на час винесення спірного рішення.

Частинами 1, 2 ст.2 КАС України (в редакції на час винесення спірного судового рішення) встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 4 КАС України (в редакції на час винесення спірного судового рішення) визначено, що правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (в редакції на час винесення спірного судового рішення) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції на час винесення спірного судового рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли у зв'язку із невиконанням умов цивільно-правової угоди, колегія суддів дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Аналогічний правовий висновок щодо визначення юрисдикції адміністративних судів міститься у постанові Верховного суду України від 14 червня 2016 року №21-41а16.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суттю даного спору являється вирішення питання правомірності переходу права власності на нерухоме майно від позивача до третьої особи, що вказує на наявність спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України).

Керуючись ст. ст. 238, 243, 319, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року - скасувати, провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. третя особа: Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_6 про визнання протиправними дій та скасування рішень - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.

Повний текст постанови виготовлено 23.01.2018.