Справа № 279/3513/17
Суддя: Коренюк В. П.
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3513/17
РІШЕННЯ

іменем України

19 січня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцької Т.В.,

за участю представника відповідачів ОСОБА_1,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у м. Коростені Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Державної фіскальної служби України про

визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що в період з листопада 1999 року по грудень 2016 року проходив службу в податковій міліції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області. 04 січня 2017 року, згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №9013471 йому встановлено 3 групу інвалідності зі ступенем втрати працездатності 30 % та вказано, що причина втрати професійної працездатності пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ. В червні 2017 року він звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги на яку отримав відмову, яка мотивована тим, що група інвалідності йому встановлена після втрати чинності Законом України "Про міліцію".

В судове засідання позивач не зявився, про день та час розгяду справи повідомлений належним чином, представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав, які просив задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти позову та просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Проаналізувавши матеріали справи в сукупності з наданими сторонами доказами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, позивач в період з листопада 1999 року по грудень 2016 року проходив службу в податковій міліції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області. З свідоцтва про хворобу № 45/25-і від 30.11.2016 року слідує про наявність у позивача захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а також про те, що він не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с.11).

ОСОБА_2 звернувся із заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області стосовно виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, однак отримав відмову, яка мотивована тим, що група інвалідності встановлена 26 грудня 2016 року, тобто після втрати чинності Законом України "Про міліцію", тому відсутня правова підстава для прийняття заяви та матеріалів для призначення виплати одноразової грошової допомоги (а.с.5).

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст.20 із наступними змінами). При цьому п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 № 208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015 року) передбачалось, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Таким чином ст.23 Закону України "Про міліцію" було передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Спірні правовідносини врегульовані Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України, Законом України "Про міліцію" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (Порядок № 850), яким встановлено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 року передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 року грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності III групи.

За змістом п.7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Вищезазначеною постановою також встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України № 208-VIII від 13.02.2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 707.

Таким чином, призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707 можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до 12.03.2015. В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивач набув таке право у вересні 2016 року, тобто після 12.03.2015 року, а тому розмір допомоги має бути визначений у відповідності із Законом № 565-XII від 20.12.1990, а саме: у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Дійсно, Закон № 565-ХІІ від 20.12.1990 втратив чинність 07.11.2015 року у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року (далі - Закон № 580).

В свою чергу, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 № 900-VIII було внесено зміни, зокрема, в п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580, згідно яких право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Частиною 1 ст.356 Податкового кодексу України встановлено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Отже з матеріалів справи слідує, що відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є те, що на момент встановлення інвалідності втратив чинність Закон України "Про міліцію".

З врахуванням вищенаведених норм Закону посилання відповідача на зазначену підставу є незаконною, оскільки інвалідність позивачу встановлена внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, отже він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію". Документи, які були подані позивачем для призначення одноразової грошової допомоги повернуті без розгляду, що свідчить про те, що Державною фіскальною службою України будь-яке рішення за результатами розгляду заяви позивача не приймалось.

Вказані дії не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому є протиправними, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській, Державної фіскальної служби України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку з захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що привело до встановлення третьої групи інвалідності, суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органів державної влади, в тому числі щодо проведення розрахунку та виплати допомоги проводитися за результатами розгляду матеріалів та прийнятого рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги (вмотивованого висновку), в даному випадку Державною фіскальною службою України.

Суд не може підміняти державний орган, дії якого оскаржуються, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, а також давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, яке не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Такий висновок суду відповідає правовій позиції викладеною в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові Верховного Суду України від 18 березня 2014 року у справі №21-11а14.

Понесені судові витрати, відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, в сумі по 320 гривень з кожного.

Отже позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України"Про міліцію" № 565-ХІІ від 20.12.1990 року зі змінами, ст.356 Податкового кодексу України, Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, Наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4,суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Державної фіскальної служби України щодо повернення ОСОБА_2 без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_2, відповідно до статті ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 № 208-VIII).

Зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути матеріали стосовно призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення згідно статті ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 №208-VIII).

В задоволенні решти позову ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та з Державної фіскальної служби України за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі по 320 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2018 року.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_2, місце проживання: 11500, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, місцезнаходження: вул. Юрка Тютюнника, 7 м. Житомир, 10003, .

Відповідач - Державна фіскальна служба України, місцезнаходження: Львівська пл., 8, м.Київ-53, МСП 04655, .

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_4