Справа № 185/9260/17
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/9260/17
Провадження № 2-а/185/104/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 січня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. з участю секретаря судового засідання Молчанової Н.Ю., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання неправомірних дій Пенсійного фонду та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання неправомірних дій Пенсійного фонду та зобов'язання вчинити певні дії, відповідно до якого просив суд:

- Визнати неправомірними дії Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо невиплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у період з 01 квітня 2017 року(включно) по 31 липня 2017 року(включно);

- Зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у період з 01 квітня 2017 року(включно) по 31 липня 2017 року(включно);

- Скасувати рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради від 14.07.2017 р. № 22;

- Стягнути судові витрати з Відповідача.

У позові вказала, що відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», є внутрішньо переміщеною особою та отримую пенсію за віком, довічно. Вона перебуває на обліку в Павлоградському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - Павлоградське ОУ ПФУ) з 01.10.2014 року як внутрішньо переміщена особа. З 01.04.2017 року виплату пенсії їй було призупинено по інформаційному обміну з управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради. За результатами розгляду Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради від 14.07.2017 р. №22 прийнято рішення про призначення (відновлення) їй виплати пенсії лише з 01 квітня 2017 року. Між тим, Відповідач не вказав яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону стала підставою для припинення їй виплати пенсії. Посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України 08.06.2016 року № 365 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не є посиланням на норми закону, оскільки постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом. Припинення їй виплати пенсії у звязку з відсутністю довідки взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підстав, наведених в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з вищенаведеного позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, які порушують норми чинного законодавства, та такими, що призвели до неотримання нею пенсії з 01 квітня 2017 року(включно) по 31 липня 2017 року(включно).

В судове засідання позивач просив суд задовільнити позов в повному обсязі на підставах викладених у позові.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої просить суд слухати справу за їх відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на підстави викладені в письмовому відзиві на позов, який долучений до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши письмовий відзив, письмові пояснення третьої особи на позов від представника відповідача та представника третьої особи, письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму ,встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1У від 09.07.2003 року передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч.1 ст.49 цього Закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

(положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009)

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено з матеріалів справи, виплату пенсії позивачу призупинено у зв'язку з не підтвердженням фактичного місця проживання.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 року N 1706-УП (далі - Закон), факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно п.п. 3 п. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є, зокрема, повернення до покинутого місця постійного проживання.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Згідно п.п.4 п. 12 та п. 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування. затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року N 365 ОСОБА_2 питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Таким чином, враховуючи норми Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року N 365 ОСОБА_2 питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам своє право на пенсійне забезпечення внутрішньо переміщена особа може реалізувати шляхом одержання у встановленому порядку довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи. Даним законом також передбачено процедуру одержання та скасування довідки, а Постановою № 365 встановлений механізм здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 01.10.2014 року як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "ОСОБА_2 питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам питання щодо призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) розглядається Комісєю з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у м. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах рад.

Орган Пенсійного фонду складає та направляє до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення списки осіб, які звернулись за призначенням (відновленням) пенсії для розгляду на Комісії, та на підставі рішення Комісії призначає (відновлює) пенсійні виплати.

Орган Пенсійного фонду України призначає (відновлює) пенсію на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Рішенням Комісії (протокол № 25 від 29.08.2017 року), згідно п.11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, було прийнято рішення про відновлення виплати пенсії з 01 серпня 2017 року. Рішенням комісії не призначено виплату заборгованості пенсійних виплат за попередній період.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що органи Пенсійного фонду України діяли у межах чинного законодавства України при припиненні та як наслідок невиплаті пенсії гр. ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року(включно) по 31 липня 2017 року(включно), у звязку з тим, що з матеріалів справи вбачається, те що гр. ОСОБА_1 як особа, яка внутрішньо переміщена, не проживала за своїм місцем мешкання (м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 126 корп. 1) більше 60 днів, виходячи з п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється в інших випадках, передбачених законом, в цьому випадку таким законом є Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб даним законом також передбачено процедуру одержання та скасування довідки, а Постановою № 365 встановлений механізм здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Ухвалою суду від 24.11.2017 року позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом (а.с.27).

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.9, 19-20, 22, 26, 72-78, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. НОМЕР_1, 51415, АДРЕСА_1., м.т. НОМЕР_2) до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, пр-т Шахтобудівників 5, тел. 0563 202814), третя особа яка не заявляє самостійних вимог Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області (, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Центральна 47, тел.0563 204651) про визнання неправомірних дій Пенсійного фонду та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 19 січня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_3