Справа № 823/2141/17
Суддя: С.О.Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року справа № 823/2141/17
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області (18008, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Вернигори, 17, ідентифікаційний код 21366780), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Дитячий оздоровчо-санаторний комплекс «НИВА» (19615, Черкаська область, Черкаський район, с. Мошни, вул. Лісна, 6, ідентифікаційний код 21355747) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області (далі відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Дитячий оздоровчо-санаторний комплекс «НИВА», в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком із заниженням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплачувати починаючи з 26.05.2014.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без врахування інших первинних документів, які підтверджують статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Ухвалою суду від 26.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №823/2141/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Дитячий оздоровчо-санаторний комплекс «НИВА» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у відзиві на позов, поданий до суду 19.01.2018 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, вказував, що обов`язковою умовою для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є наявність первинних документів, які б підтверджували кількість днів роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження. Особи, що були призвані на військові збори можуть підтвердити виконання робіт в зоні довідками військових частин про виконання робіт в зоні, архівними документами Міністерства Оборони. Відповідної до наданої архівної довідки від 31.07.2014 № 179/1/10268 Галузевим державним архівом Міністерства оборони встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації аварії наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у військовій частині № НОМЕР_2 в період з 23.07.1986 по 10.10.1986, дні виїзду в зону відчуження у довідці не вказані. Військова частина № НОМЕР_2 приймала участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за період з 15.05.1986 по 15.10.1989. У відзиві на позов вказано, що документи військової частини знищені, місце дислокації зазначеної частини с. Поліське, яке згідно з Додатком № 1 до Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, не відноситься до зони відчуження. Тому, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії позивачеві, оскільки немає підтвердження участі останнього в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням другої категорії учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС серія НОМЕР_3 , виданого 02.03.1994.

Відповідно до запису у військовому квитку НОМЕР_4 від 13.11.1982 позивач з 23.07.1986 по 10.10.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно із довідкою Черкаського об`єднаного міського військового комісаріату від 24.03.2014 № 200 ОСОБА_1 дійсно 22.07.1986 направлявся на спеціальні збори в якості військовозобов`язаного Черкаським МВК для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, період зборів з 22.07.1986 по 19.10.1986.

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 24.03.2014 № 24 позивач дійсно перебуває на обліку в управлінні праці та соціального населення Черкаської райдержадміністрації та отримує компенсаційні виплати згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.07.2014 № 179/1/10268 ОСОБА_1 приймав участь у складі військової частини № НОМЕР_2 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 23.07.1986 по 10.10.1986. У вказаній довідці також вказано, що відповідно до додатку до «Переліку військових частин, установ, підприємств та організацій, особистий склад яких приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження», затвердженого Генеральною директивою начальника Головного штабу Збройних сил України від 14.04.1993 № ДГШ - 63 особистий склад військової частини № 57278 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 13.05.1986 по 15.10.1989. За період з 01.08.1986 по 10.10.1986 позивач отримував добові із розрахунку 3,50 на добу.

Після досягнення 50-річного віку, 26.05.2014 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 26.09.2014 № 8789/05 відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії та рекомендовано позивачеві надати довідку про розшифровку заробітної плати за період зборів.

У подальшому 04.12.2017 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 13.12.2017 № 8370/03 відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку посилаючись на обставини викладені в листі від 26.09.2014 № 8789/05 та вказав, що 19.10.2017 проведено звірку первинних бухгалтерських та кадрових документів ПАТ «Дитячий оздоровчо-санаторний комплекс «НИВА», але фактів підтвердження участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в книгах наказів, особових рахунках на картці Т-2 не виявлено, рекомендовано позивачу звернутися за призначенням пенсії за віком після досягнення 60 років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач з 08.04.1985 працював на посаді водія автобуса в Черкаському районному міжгосподарському оздоровчому комплексі «Нива». В 2003 році згідно з наказом ФДМУ № 467-ДП від 03.04.2003 Черкаський районний міжгосподарський санаторій-профілакторій «Нива» було реорганізовано та перетворено в приватне акціонерне товариство «Дитячий оздоровчо-санаторний комплекс «НИВА».

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, що визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (надалі Закон № 796).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 796 встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Згідно із ст. 10 Закону № 796, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до ст. 55 Закону № 796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менш, ніж 5 календарних днів, передбачено зменшення пенсійного віку на 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів зменшення пенсійного віку на 8 років ; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році зменшення пенсійного віку на 5 років.

Статтею 15 Закону № 796 визначено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 65 Закону № 796, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані «Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (надалі Порядок № 51).

Пунктом 10 вищевказаного Порядку передбачено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Суд також наголошує, що у відповідності до п. 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документи, які засвідчують особливий статус особи за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначеними нормативно-правовими актами визначено перелік документів, які підтверджують участь особи в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема до них відносяться довідки архівних установ, військові квитки або довідки командирів військових частин.

З аналізу зазначених актів суд дійшов до висновку, що в даному випадку для встановлення відповідного статусу суб`єктом владних повноважень може використовуватись не конкретний документ, а один із перелічених документів, або декілька документів в їх сукупності.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду від 12.05.2016 К/800/31659/15 (справа № 823/758/15).

Відповідно до п. 3 Порядку № 51, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 01.10.1998 зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» і «Постраждалий від Чорнобильської катастрофи» (категорії 1, 2, З серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абз. 1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 року № 135, з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 01.10.1998 не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 01.05.1999.

Суд зазначає, що статус позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 підтверджується посвідченням (категорія 2) серія НОМЕР_3 , яке перереєстроване відповідно до наведених вище вимог Порядку.

Щодо посилання відповідачем у відзиві на позов на місце дислокації військової частини № 57278 за період з 13.05.1986 по 15.10.1989, у складі якої приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач за вказаний період с. Поліське, яке згідно з Додатком № 1 до Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, не відноситься до зони відчуження, як на підставу обґрунтованості відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже суд дійшов до висновку, що посилання відповідачем на інші підстави, ніж ті, що вказані в оскаржуваних рішенні свідчить про порушення відповідачем принципу правової визначеності та принципу належного урядування.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Беєлер проти Італії»).

Щодо посилання відповідача у листах від 26.09.2014 № 8789/05 та від 13.12.2017 № 8370/03, якими відмовлено позивачеві у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796 на відсутність в архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.07.2014 № 179/1/10268 днів безпосереднього перебування позивача в зоні відчуження та на непідтвердження участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при звірці первинних бухгалтерських документів ПАТ «Дитячий оздоровчо-санаторний комплекс «НИВА», суд зазначає про таке.

З аналізу ст. 55 Закону № 796 вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06 та ухвалі від 04.09.2015 у справі № 690/23/15-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, наведений висновок Верховного Суду України є обов`язковим для відповідача, як суб`єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності зазначені нормативно-правові акти.

Суд наголошує, що заперечуючи проти позову за правилами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачами не надано доказів визнання нечинним, у встановленому законом порядку посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» позивача.

З урахуванням наведених норм права та установлених обставин, суд дійшов до висновку, що мотиви, наведені відповідачем у його рішеннях про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача у цій частині.

Суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 26.05.2014.

Отже, враховуючи, що під час розгляду даної адміністративної справи, суд дійшов до висновку про неправомірність відмови відповідача у призначенні позивачеві пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаної заяви, позовна вимога зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплачувати, починаючи з 26.05.2014 також підлягає до задоволення, оскільки є похідною від позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком із заниженням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних держаних фондів у межах суми стягнення за один місяць. А тому ця сума підлягає негайному стягненню на користь позивача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 78, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області (18008, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Вернигори, 17, ідентифікаційний код 21366780) щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії за віком із заниженням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов?язати управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області (18008, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Вернигори, 17, ідентифікаційний код 21366780) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплачувати починаючи з 26.05.2014.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький