Справа № 2а/0570/2507/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 м.Київ К/9901/474/18 2а/0570/2507/12
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Державної податкової служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.04.2012 (суддя Галатіна О.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2012 (головуючий суддя Губська Л.В., судді: Арабей Т.Г., Геращенко І.В.) у справі № 2а/0570/2507/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Візаві Інвест» до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Державної податкової служби про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Візаві Інвест» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Державної податкової служби про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 19.04.2012 позов задовольнив. Визнав недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Державної податкової служби № від 07.12.2011.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06.06.2012 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.04.2012 залишив без змін.

Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м. Донецька Державної податкової служби подала касаційну скаргу на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.04.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2012 у справі №2а/0570/2507/12, в якій просила скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про відмову в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначив про неправильне застосування судами попередніх інтенцій положень пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Вищим адміністративним судом України ініційовано питання про відновлення Донецьким окружним адміністративним судом втраченого судового провадження у справі № 2а/0570/2507/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Візаві Інвест» до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Державної податкової служби про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 26.01.2016 відновив втрачене судове провадження в адміністративній справі №2а/0570/2507/2012 в частині.

Суд дійшов висновку щодо можливості здійснення касаційного перегляду на підставі відновлених матеріалів справи, оскільки у даній справі спірним є правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні спірних правовідносин. В той же час встановлені судами обставини сторонами не оспорюються.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Ворошиловському районі м. Донецька була проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на прибуток ТОВ «ВІЗАВІ ІНВЕСТ» про що складено акт № 914/1540/24068600 від 03.112011.

Згідно з актом перевірки позивач у декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2011 року вх. № від 05.05.2011 у рядку 04.9 відобразив суму 42859960грн, що призвело до від'ємного значення об'єкту оподаткування у сумі 59985360грн у рядках 08 та 11. На думку податкового органу позивач завищив вказане від'ємне значення у зв'язку з перенесенням від'ємного значення об'єкту оподаткування 1 кварталу 2011 року у сумі 59985360грн до декларації з податку на прибуток за 2 квартал 2011 року з порушенням пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2011, яким зменшив від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 126662650грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м. Донецька обмежила позивачу витрати, що мають бути враховані у складі валових витрат другого кварталу 2011 року, без дотримання вимог пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який не містить заборони на врахування у 1 та 2 кварталах 2011 року збитків, які виникли до 1 січня 2011 року.

Абзац другий пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає право платника податку на прибуток відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 року суму від'ємного значення, що є результатом розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року.

Водночас розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року здійснювався на підставі чинних до 1 квітня 2011 року норм Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон).

Пунктом 6.1 статті 6 Закону було визначено, що якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У 2010 році зазначена норма застосовувалася з урахуванням пункту 22.4 статті 22 Закону.

Особливості, встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону, полягали в обмеженні врахування у складі валових витрат у порядку статті 6 Закону сум від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року. До складу валових витрат платника податку на прибуток за перший квартал 2010 року підлягало включенню лише 20 відсотків від'ємного значення, що утворилося станом на 1 січня 2010 року.

Водночас, як передбачено абзацом другим пункту 22.4 статті 22 Закону, у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону обмеження щодо можливості врахування всієї суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток у складі валових витрат не застосовувалися. При цьому прямо передбачалося право врахувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 року всю суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, що виникло у 2010 році.

Включення від'ємного значення об'єкту оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року до витрат другого, а не першого кварталу звітного податкового року, становить особливість застосування у 2011 році норми пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України.

За загальним правилом, установленим нормою пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, у разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

При цьому тлумачення абзацу третього пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в системному взаємозв'язку з абзацом другим цього ж пункту дозволяє дійти висновку про те, що наведене в цій нормі поняття «від'ємне значення, отримане в першому кварталі 2011 року» - це від'ємне значення, отримане як розрахунок значення об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року на підставі норм чинного на час проведення розрахунку законодавства. Відповідний розрахунок передбачав урахування у складі валових витрат першого кварталу 2011 року також і сум від'ємного значення об'єкта оподаткування за попередні податкові періоди.

За встановлених судами попередніх інстанцій обставин про відсутність між сторонами спору щодо правомірності формування від'ємного значення об'єкта оподаткування за попередні податкові періоди, правильними є висновки судів, що чинним законодавством не передбачено можливості обмежити формування витрат другого кварталу 2011 року лише тими сумами від'ємного значення, які виникли як результат діяльності саме першого кварталу 2011 року, без урахування непогашених наростаючим підсумком сум від'ємного значення попередніх податкових періодів.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Державної податкової служби без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.04.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2012 у справі № 2а/0570/2507/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Шипуліна

Судді Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк