Справа № 816/2187/17
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2187/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Пилипенко А.В.

та представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва №23" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Управління механізації будівництва №23" (надалі - позивач, ПрАТ "УМБ №23") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.09.2017 №845/16-24 про опис майна у податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність доводів контролюючого органу щодо наявності у ПрАТ "УМБ №23" податкового боргу на дату формування спірного рішення. Зазначив, що відповідна сума грошового зобовязання обліковувалась за особовим рахунком підприємства на підставі податкових повідомлень-рішень, відносно яких тривала процедура їх судового оскарження, у зв'язку з чим відповідне зобов'язання вважалось неузгодженим та безпідставно було відображене в інтегрованій картці платника.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог /а.с. 16-18/. При цьому зазначила, що станом на 04.09.2017 за особовим рахунком позивача обліковувалась сума податкового боргу у загальному розмірі 3004070,12 грн, а тому спірне рішення про опис майна у податкову заставу вважала правомірним і обґрунтованим.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції згаданого Закону) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Оскільки підготовче провадження у справі закінчено до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, а сторони у справі не наполягали на повторному проведенні підготовчого судового засідання, у судовому засіданні 09.01.2018 суд перейшов до розгляду справи у порядку загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 15.01.2018 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Суд встановив, що у зв'язку з наявністю за даними інтегрованої картки платника податків ПрАТ "УМБ №23" станом на 04.09.2017 інформації про несплату позивачем узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток у загальному розмірі 3004070,12 грн /а.с. 20, 21-25, 26/, з метою забезпечення виконання платником податків обовязку зі сплати податкового зобовязання контролюючим органом 04.09.2017 прийнято рішення №845/16-24 про опис майна ПрАТ "УМБ №23" у податкову заставу /а.с. 7/.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням контролюючого органу, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню субєкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Як визначено пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до підпунктів 89.1.1, 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Отже, у разі наявності у платника податків податкового боргу майно такого платника передається у податкову заставу.

У даній справі спірним є саме факт наявності у позивача податкового боргу на дату прийняття відповідачем оспорюваного рішення.

За змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (надалі - Порядок №422), з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Дослідивши в судовому засіданні надані відповідачем витяги зворотного боку ІКП ПрАТ "УМБ №23" суд встановив такі обставини.

За даними ІКП позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" станом на 31.08.2017 у платника податків обліковувався податковий борг у загальному розмірі 947417,90 грн /а.с. 23 - зворот/.

А відповідно до ІКП за платежем: "Податок на прибуток приватних підприємств, 11021000" станом на 31.08.2017 у платника податків обліковувався податковий борг у загальному розмірі 2056652,22 грн /а.с. 26 - зворот/.

Однак, як стверджувала в ході судового розгляду справи представник позивача, в обох випадках контролюючим органом безпідставно внесено до ІКП ПрАТ "УМБ №23" відомості про податковий борг у зв'язку з поновленням 22.08.2017 інформації про суми грошових зобов'язань зі сплати податку на прибуток та ПДВ, донарахованих на підставі податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.09.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на прибуток у розмірі 1526961,00 грн (у т.ч., 1487726,00 грн - основний платіж, 39235,00 грн - штрафні (фінансові) санкції) та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати ПДВ у розмірі 457531,74 грн (у т.ч., 305021,16 грн - основний платіж, 152510,58 грн - штрафні (фінансові) санкції) /а.с. 33, 34/.

Оцінюючи дані твердження позивача, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

А відповідно до абзацу четвертого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Так, судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.09.2016 №, № ПрАТ "УМБ №23" оскаржило до Полтавського окружного адміністративного суду. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №816/2134/16 у задоволенні позовних вимог ПрАТ "УМБ №23" відмовлено повністю /а.с. 91-98/.

Порядок набрання судовим рішенням в адміністративній справі законної сили до 15.12.2017 було визначено статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами якої постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Як встановлено судом, постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №816/2134/16 не набрала законної сили у зв'язку з оскарженням її до суду апеляційної інстанції.

При цьому, хоча апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача відкрито Харківським апеляційним адміністративним судом лише 03.10.2017 /а.с. 10/, апеляційну скаргу позивачем подано 08.08.2017, що встановлено судом за даними КП ДСС та підтверджено представником позивача.

Відповідно до пункту 2 розділу 9 Порядку №422, інформація щодо початку/продовження та результатів адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення вноситься до підсистеми, що забезпечує облік платежів, працівником структурного підрозділу органу ДФС, яким податкове повідомлення-рішення було сформовано, на підставі документів, зазначених у розділі VII цього Порядку (заяви - оскарження податкового повідомлення-рішення, ухвали суду про відкриття провадження, рішення про результати розгляду скарги (заяви), рішення суду, прийнятого по суті), протягом 3-ох днів з дати отримання такого документа.

На підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.

У разі якщо за результатами судового оскарження (рішення суду, прийняте по суті) нарахована сума податку у повному обсязі підтверджується, та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо поновлення такої суми.

За таких обставин, у разі оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення контролюючого органу до суду відомості про нараховане грошове зобовязання мають бути виключені з ІКП такого платника та можуть бути поновлені в ній лише після узгодження такого зобовязання, а саме - набрання законної сили судовим рішенням, яким платнику податків відмовлено у скасуванні податкового повідомлення-рішення.

Беручи до уваги те, що станом на 28.08.2017 грошові зобов'язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.09.2016 №, №, вважались не узгодженими, у відповідача були відсутні підстави для поновлення в ІКП ПрАТ "УМБ №23" інформації про такі зобов'язання.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що сума податкового боргу позивача зі сплати податку на прибуток станом на 31.08.2017 у розмірі 2056652,22 грн виникла у зв'язку з поновленням 22.08.2017 в ІКП відомостей про грошове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 29.09.2016 №, та нарахованою на суму такого зобов'язання пенею у розмірі 529989,46 грн /а.с. 26 - зворот/. Водночас станом на дату формування спірного рішення про опис майна у податкову заставу в ІКП позивача відсутні відомості про інші несплачені зобов'язання, що, з урахуванням встановлених вище обставин, є підставою для висновку про відсутність у позивача станом на 04.09.2017 податкового боргу зі сплати податку на прибуток.

Натомість, стосовно повноти сплати позивачем ПДВ судом встановлено, що 30.07.2017 в ІКП ПрАТ "УМБ №23" відображено інформацію про нарахування грошового зобов'язання зі сплати ПДВ у податковій декларації за червень 2017 року у розмірі 1244647,00 грн /а.с. 23 - зворот/.

06.08.2017 в ІКП внесено інформацію про грошове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням №, у загальному розмірі 14976,70 грн /а.с. 31/.

08.08.2017 в ІКП відображено відомості про нарахування грошового зобов'язання у розмірі 409,09 грн на підставі податкового повідомлення-рішення № /а.с. 29/.

На вимогу суду представником позивача надані додаткові письмові пояснення /а.с. 120-121/, зі змісту яких встановлено, що грошове зобов'язання у розмірі 14976,70 грн сплачене ПрАТ "УМБ №23" 02.08.2017, на підтвердження чого надано платіжне доручення від 01.08.2017 №12145 /а.с. 123/, а грошове зобов'язання у розмірі 409,09 грн - 14.07.2017, що підтверджено платіжним дорученням від 14.07.2017 №12110 /а.с. 122/.

Крім того, зі змісту ІКП ПрАТ "УМБ №23" судом встановлено, що 27.07.2017 позивачем з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ перераховано до бюджету кошти у розмірі 1195750,00 грн /а.с. 23/, а 02.08.2017 - 48897,00 грн /а.с. 23 - зворот/.

За таких обставин, беручи до уваги те, що протиправність поновлення в ІКП позивача 04.06.2017 інформації про грошове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 16.02.2017 №, встановлена Полтавським окружним адміністративним судом в ході розгляду адміністративної справи №816/1205/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва №23" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення (що сторонами у справі не заперечувалось), з урахуванням сплачених позивачем коштів та наявної на 31.05.2017 переплати у розмірі 38092,53 грн зобов'язання останнього з ПДВ станом на 31.08.2017 мало становити 0,00 грн.

Отже, станом на 04.09.2017 у позивача був відсутній податковий борг зі сплати податку на прибуток та ПДВ, про наявність якого стверджував відповідач.

Разом з цим, суд враховує, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав і свобод громадян та юридичних осіб.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Так, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю і припинення такого порушення та відновлення прав позивача є неможливим без ухвалення судом відповідного рішення.

Суд зауважує, що відповідно до положень пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІ Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за №859/30727, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).

Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.

Крім того, як визначено розділом IV згаданого Порядку, контролюючий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п'ятиденний строк з дня складення акта опису майна.

Така реєстрація здійснюється:

щодо рухомого майна - відповідно до Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року N 830, та Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року N 73/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 липня 2004 року за N 942/9541 (із змінами);

щодо нерухомого майна - відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року N 1141, постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та наказу Міністерства юстиції України від 21 листопада 2016 року N 3276/5 "Про затвердження Вимог до оформлення заяв та рішень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21 листопада 2016 року за N 1504/29634.

Аналіз наведених норм закону є підставою для висновку, що право податкової застави оформлюється актом опису майна у податкову заставу та виникає з моменту державної реєстрації податкової застави у відповідному державному реєстрі.

Однак, як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, на підставі спірного рішення опис майна ПрАТ "УМБ №23" у податкову заставу не проводився, акт опису майна податковим керуючим не складався, відомості про реєстрацію податкової застави відсутні.

Позивачем доказів у спростування наведених обставин не надано.

До того ж, як підтверджено витягом з ІКП позивача, контролюючим органом виключено відомості про наявність у ПрАТ "УМБ №23" податкового боргу /а.с. 21-26/.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність у спірних відносинах будь-якого порушеного, не визнаного або оспорюваного права позивача.

Стосовно посилань представника позивача на приписи пункту 5.1 наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №572 "Про затвердження Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів", суд зауважує, що даний наказ втратив чинність з 04.08.2017 згідно з наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586, яким затверджено Порядок застосування податкової застави контролюючими органами.

При цьому суд зауважує, що у спірних відносинах відсутні підстави для припинення податкової застави, адже, як встановлено судом вище, у контролюючого органу не виникло право податкової застави. А відтак, у відповідача відсутні підстави для складення повідомлення про звільнення майна платника податків з-під податкової застави за формою, визначеною додатком 7 до Порядку застосування податкової застави контролюючими органами.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 77 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ "УМБ №23".

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 241-246, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва №23" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 січня 2018 року.

Суддя О.О. Кукоба