Справа № 808/3343/17
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Справа № 808/3343/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ЕЛЕКТРОСВІТЛОТЕХНІКА»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від 14.07.2017,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ЕЛЕКТРОСВІТЛОТЕХНІКА» (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними скасувати податкові повідомлення рішення НОМЕР_1, №, № НОМЕР_3 від 14.07.2017.

06 листопада 2017 року ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків до 27 листопада 2017 року. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.11.2017 провадження в адміністративній справі №808/3343/17 відкрито, закінчено підготовче провадження та призначено судове засідання на 12.12.2017.

Ухвалою суду від 12.12.2017 за клопотанням представників сторін провадження в адміністративній справі №808/3343/17 було зупинено для надання додаткових доказів до 10.01.2018.

Ухвалою суду від 10.01.2018 провадження в адміністративній справі №808/3343/17 було поновлено.

Позивачем 10.01.2018 подано до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, зокрема зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з додержанням вимог діючого законодавства. В задоволені адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «ТД Електросвітлотехніка» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.02.2016 по 29.02.2016 та податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських операцій з TOB «Лібра-С» () та TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» () у лютому 2016 року. За результатами якої складено Акт перевірки від 30.06.2017 №369/08-01-14- 02/39930919.

В ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки було встановлено порушення :

п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму за 2016 рік 41 547,00 грн.;

пп. 14.1.36, пп. 14.1.181, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, у періоді: - лютий 2016 року в сумі 42550,00 грн.;

пп.14.1.36, пп.14.1.181, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого завищено від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту (рядок 19/21 декларацій) у періоді: - лютий 2016 року у сумі 3 613,00 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 14.07.2017:

№ НОМЕР_1, за яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 53187,5 грн., з яких 42550 грн. - податкові зобов'язання, 10637,5 грн. штрафні санкції;

№ НОМЕР_2, за яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 51933,75 грн., з яких 41547 грн. - податкові зобов'язання, 10386,75 грн. штрафні санкції;

№ НОМЕР_3, за яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 3613 грн.

Вказані податкові повідомлення рішення оскаржувалися в адміністративному порядку та були залишені без змін.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ об'єктом оподаткування з податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розд. III «Податок на прибуток підприємств» ПКУ.

Згідно пп. 134.1 п.134.1 ст134 ПКУ об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 135 ПКУ встановлено,що базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно приписів пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності) в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами документальної позапланової виїзної перевірки TOB «ТД Електросвітлотехніка» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за період з 01.02.2016 по 29.02.2016 та податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських операцій з TOB «Лібра-С» та TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» у лютому 2016 року.

В акті перевірки зроблено висновки про те, що TOB «ТД Електросвітлотехніка» завищено від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту, занижено ПДВ та податок на прибуток по операціям з TOB «Лібра-С» та TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» зв'язку з безпідставним документальним оформленням нереальних господарських операцій з одержання товарів у вказаних контрагентів, а також орган ДФС робить висновки про безоплатне отримання товариством позивача відповідного товару.

Щодо фінансово-господарських відносин позивача з TOB «Лібра-С» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що позивачем укладено договір з TOB "Лібра-С" (постачальник) №115 від 08.02.2016 на постачання товару (фотореле, дросель та драйвер світлодіодів), згідно якого постачальник зобов'язується поставити товар до пункту поставки.

Згідно наданих пояснень позивача №54 від 20.06.2017, які містяться в матеріалах справи, транспортування товару від TOB «Лібра- С» здійснювалось на власному автомобілі особисто директором ОСОБА_2

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копію договору, специфікація до договору поставки № 115 від 08.02.2016, прибуткова накладна №143 від 22.02.2016, податкова накладна № 1 від 22.02.2016.

У свою чергу, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та TOB «Лібра-С» вказано на те, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа №335/14/17 1-кп/ЗЗ5/166/2017) від 21.03.2017 (набрав законної сили 21.04.2017) визнано винним посадову особу TOB «Лібра-С» у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28-ч.2 ст.205, ч.5 ст.27-ч.2 ст.212 КК України, які діючи умисно на території м. Запоріжжя, з корисливих мотивів, не маючи дійсного наміру здійснювати діяльність, зафіксовану в установчих документах і пов'язану з виробництвом товарів послуг, маючи мету отримувати прибуток при наданні послуг підприємствам зареєстрованим на території Запорізької області та інших областей України, з незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат, а також з метою приховування факту та фактичних обсягів операцій діяльності підприємств та прикриття незаконної діяльності, створили та придбали суб'єкти господарської діяльності (юридичних осіб), а саме TOB «Лібра-С» (). У подальшому реквізити зазначених суб'єктів господарської діяльності під час вчинення фіктивного підприємництва використовувались у мінімізації податкових зобов'язань для підприємств реального сектору.

Крім того, вищезазначеним вироком суду встановлено, що загалом, за період часу з 21.08.2016 по 30.09.2016 TOB «Лібра-С» здійснювало фінансові операції, якими прикривали незаконну діяльність з конвертації грошових коштів з безготівкової форми у готівкову, з метою ухилення від сплати податків, наступних суб'єктів підприємницької діяльності - контрагентів: лютий 2016 року - ЄДРПОУ 53 TOB "ТД ЕЛЕКТРОСВІТЛОТЕХНІКА".

Щодо фінансово-господарських відносин позивача з TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що позивачем укладено договір з TOB "ОСОБА_1 альянс Запоріжжя» (постачальник) №182 від 11.02.2016 на постачання товару (фотореле, дросель та драйвер світлодіодів), згідно якого постачальник зобов'язується поставити товар до пункту поставки.

Згідно наданих пояснень позивача №54 від 20.06.2017 транспортування товару від TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» здійснювалось на власному автомобілі особисто директором ОСОБА_2

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копію договору, специфікація до договору поставки № 182 від 11.02.2016, прибуткова накладна №142 від 18.02.2016, податкова накладна № 29 від 18.02.2016.

У свою чергу, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» вказано на те, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа №335/14/17 1-кп/335/166/2017) від 21.03.2017 (набрав законної сили 26.12.2016) визнано винним посадову особу TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28-ч.2 ст.205, ч.5 ст.27-ч.2 ст.212 КК України, які діючи умисно на території м. Запоріжжя, з корисливих мотивів, не маючи дійсного наміру здійснювати діяльність, зафіксовану в установчих документах і пов'язану з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг, маючи мету отримувати прибуток при наданні послуг підприємствам, зареєстрованим на території Запорізької області та інших областей України, з незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат, а також з метою приховування факту та фактичних обсягів операцій діяльності підприємств та прикриття незаконної діяльності, створили та придбали суб'єкти господарської діяльності (юридичних осіб), а саме TOB «ОСОБА_1 альянс Запоріжжя» (). У подальшому реквізити зазначених суб'єктів господарської діяльності під час вчинення фіктивного підприємництва використовувались у мінімізації податкових зобов'язань для підприємств реального сектору.

У вироку також встановлено наступне: «...Після створення фіктивного підприємства TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя»...». Вказане свідчить, що вироком встановлена фіктивність зазначеного підприємства.

Крім того, у вказаному вироку суду також встановлено, що «...ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, забезпечивши реєстрацію TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» та TOB «Лібра-С» на підконтрольних їм городян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно, та використовуючи реквізити, печатки та банківські рахунки вказаних підприємств, здійснили пособництво службовим особам TOB «Комтес-ХХІ» () в умисному ухиленні від сплати податку на додану вартість шляхом безпідставного завищення податкового кредиту при неіснуючих операціях з поставки товарів Mt (робіт, послуг) від TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя», TOB «Лібра-С» та TOB «ТК Гама» в адресу TOB «Комтес XXI» у значному розмірі...». Зазначене свідчить про підконтрольність директорів контрагентів позивача особі, що здійснювала пособництво в ухиленні від сплати податків та використання для цього їх реквізитів, печатки та банківських рахунків.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа №335/12032/16-к 1- кп/335/581/2016) від 25.11.2016 визнано винними ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205, ч.З ст.28 ч.2 ст.205, ч.5 ст.27 ч.2 ст.212 КК України, які діючи умисно, з корисливих мотивів, свідомо не бажаючи здійснювати реальну ініціативну, системну, на власний ризик господарську діяльність, з метою прикриття незаконної діяльності інших суб'єктів господарської діяльності реального сектору економіки, яка полягала в укладені нікчемних угод та документальному оформленні псевдо фінансово-господарських операцій та незаконному формуванні додаткового кредиту з податку на додану вартість, а також валових витрат з податку на прибуток - підприємства на користь суб'єктів підприємницької діяльності, для відведення від себе підозри у вчиненні злочину, залучили ОСОБА_7, якій за грошову винагороду запропонували стати засновником, директором та бухгалтером TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя», без мети її реального проведення господарської діяльності, при цьому у свої злочинні наміри останню не повідомили.

Вищезазначеним вироком суду встановлено, що «...не пізніше 29.01.2014 ОСОБА_3 розуміючи, що TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» придбається з метою прикриття незаконної діяльності інших суб'єктів господарської діяльності реального сектору економіки, діючи умисно, з корисливих мотивів, для забезпечення реєстрації TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» у державного реєстратора та у державних органах контролю, а також відкриття розрахункових рахунках у банківських установах, передав ОСОБА_6 копії паспорту громадянина України ОСОБА_7 та картки фізичної особи - платника податків.

Всі оригінали реєстраційних документів, печатка підприємства, електронні ключі видані податковою інспекцією та банківською установою, їх паролі, факсиміле підпису ОСОБА_7 отримано у розпорядження ОСОБА_3 та ОСОБА_6, що в подальшому дало їм змогу використовувати реквізити суб'єкта господарської діяльності (юридичної особи) TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» з метою прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки. Зокрема, ОСОБА_3, за попередньою змовою з ОСОБА_6, діючи умисно, з корисливих мотивів, у період з 29.01.2014 по 30.09.2016 забезпечив прикриття незаконної діяльності: лютий 2016 року в т.ч. TOB "ТД ЕЛЕКТРОСВІТЛОТЕХНІКА" 53) щодо ухилення від сплати податків шляхом укладення нікчемних угод та документального оформлення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахунках підприємства, складанні від імені службових осіб TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» первинних документів щодо реалізації товарів, робіт, послуг, складанні та видачі документів податкової звітності.»

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що TOB "Лібра-С" () та TOB «ОСОБА_1 Запоріжжя» () у лютому 2016 року не могли фактично здійснити господарські операції на користь позивача, оскільки постачання не відбувалось, а оформлювали лише документи, з метою формування податкової вигоди, що призводить до ухилення від сплати податків до бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що первинні документи, на підставі яких позивачем сформовано дані податкового обліку, підписані саме ОСОБА_7І, як керівником ТОВ «ОСОБА_1 альянс Запоріжжя» та ОСОБА_5 як керівником ТОВ Лібра С».

Таким чином, первинні документи, які стали підставою для формування даних податкового обліку та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Відтак, надані позивачем первинні документи не відображають реального руху господарських операцій, на підставі яких ним сформовані дані свого податкового обліку.

Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу та вважає, що у Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області були всі правові підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.295-297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 22.01.2018.

Суддя О.В.Конишева