Справа № 826/11693/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», а тому остання підлягає скасуванню з підстав викладених в позовній заяві.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено: Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження ВП №54600116 від 30 серпня 2017 року з примусового виконання виконавчого листа № 126/20639/15, виданого 01 березня 2017 року Окружним адміністративним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві коштів у розмірі 1 959 988,87 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника від 31 серпня 2017 року у виконавчому провадженні ВП №54600116. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт коштів боржника від 31 серпня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 54600116.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд немає повноважень скасовувати постанови, винесені у виконавчому провадженні, а лише може визнати їх протиправними та зобов'язати вчинити дії, що відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, апелянт зазначає, що при розгляді позову, всупереч вимогам ч. 2 ст. 53 КАС України судом не було залучено до участі в судовому процесі, як третю особу, стягувача - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві, а рішення суду по справі № 826/11693/17 прямо впливає на їхні права, свободи, інтереси та обов'язки.

В свою чергу у поданому до суду апеляційної інстанції письмовому відзиві на скаргу від 12 січня 2018 року № 1155 (який було направлено відповідачу 12 січня 2018 року) позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що у тексті апеляційної скарги відповідач стверджує на необхідність застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 387 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в той час, коли процесуальні права адміністративного суду визначає КАС України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що повноваження адміністративного суду на визнання протиправним та скасування рішень, винесених в рамках виконавчого провадження, передбачені ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 181, ч. 2 ст. 162 КАС України, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

З матеріалів справи встановлено, що Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві разом з апеляційною скаргою подано клопотання про залучення до судового розгляду справи № 826/11693/17 стягувача за виконавчим провадженням - Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 49 КАС України передбачено процесуальний порядок залучення до розгляду справи третіх осіб. Разом з тим, зазначений порядок визначає, що залучення третіх осіб можливе судом першої інстанції до закінчення підготовчого провадження або до початку судового розгляду. Залучення третіх осіб на стадії апеляційного оскарження судового рішення чинний КАС України не передбачає.

У зв'язку з вказаними обставинами колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання апелянта про залучення для участі в розгляді справи третьої особи належить відмовити.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 243 КАС України ухвала про відмову у задоволенні даного клопотання окремим документом не викладається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданий до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2017 року постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 54600116 з примусового виконання виконавчого листа № 826/20639/15, виданого 01 березня 2017 року Окружним адміністративним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві коштів у розмірі 1 959 988,87 грн.

31 серпня 2017 року відповідачем в рамках відкритого виконавчого провадження ВП №54600116 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно позивача, та постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти позивача у межах 1 959 988, 87 грн., що обліковуються на всіх відкритих рахунках позивача в Філія «Київсіті» ПАТ КБ «Приватбанк» код 380775, та ПАТ «Діаманатбанк» код 320854.

Позивач вважає, що у відповідача не було підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки стягувачем пропущено строк на пред'явлення виконавчого напису до виконання, виконавчий документу пред'явлено до виконання особою, яка не є стягувачем за виконавчим документом, відповідно до виконавчого документа, та у виконавчому документі не зазначена дата народження фізичної особи - боржника.

В обґрунтування строків звернення з даними позовними вимогами до суду, позивачем вказано, що про факт відкриття виконавчого провадження останньому стало відомо після отримання 11 вересня 2017 року зазначеної постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 1 та 2 ст.181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постанова про відкриття виконавчого провадження №54600116 від 30 серпня 2017 року була направлено позивачу 01 вересня 2017 року рекомендованим відправленням № 637. Згідно «Інформації з інтернет-сайту ПАТ «Укрпошта» про статус рекомендованого відправлення № 637 станом на 31 жовтня 2017 року», наданої позивачем, рекомендоване відправлення № 637 отримано 11 вересня 2017 року одержувачем ОСОБА_3 на відділенні Київ 179 ПАТ «Укрпошта».

Відповідно, позивачем виконано вимоги процесуального законодавства стосовно строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Вважаючи протиправними постанови про відкриття виконавчого провадження № 54600116 від 30 серпня 2017 року, про арешт майна боржника від 31 серпня 2017 та про арешт коштів боржника від 31 серпня 2017 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист поданий для примусового виконання до державної виконавчої не відповідав вимогам ст. 4 Закону №1404-VIII та був пред'явлений з пропуском строку його виконання. Крім того, виконавчий документ пред'явлено неналежним стягувачем. У зв'язку з чим вказаний документ повинен бути повернутий стягувачу.

Колегія суддів погоджується з даним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

За змістом ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, забезпечення права на оскарження дій чи бездіяльності державних виконавців.

Згідно зі ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами та виконавчі написи нотаріусів.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 5 розд.13 «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки встановлені цим Законом.

Ч. 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тримісячний строк виконання щодо судових рішень, які вступили в закону силу до набуття чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, має обчислюватися з дня набрання ним чинності.

Тобто виконавчий лист за судовим рішенням (постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 грудня 2015 року у справі № 826/20639/15 повинен бути пред'явлений стягувачем до виконання протягом трьох місяців з 05 жовтня 2016 року до 05 січня 2017 року.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, на момент надходження до відповідача, 30 серпня 2017 року, строк виконання вказаного виконавчого документа сплинув.

У виконавчому документі, який надійшов для примусового виконання до відповідача було здійснено порушення п. 3 ч. 1 ст.4 Закону №1404-VIII та не зазначено дату народження боржника - фізичної особи.

Крім того, виконавчий документ пред'явлено неналежним стягувачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону №1404-VIII стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до пп.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем за виконавчим листом є Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

В той же час, відповідно до оскаржуваної постанови ВП №54600116 від 30 серпня 2017 року виконавчий лист пред'явлено до виконання Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві, . Докази про заміну стягувана за виконавчим листом відповідачем не надано.

Враховуючи встановлені під час розгляду даної справи обставини стосовно порушення відповідачем вимог Закону України «Про виконавче провадження» колегія суддів вважає, що оскаржувані постанови відповідача підлягають скасуванню.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно відсутності у адміністративного суду повноважень на скасування постанов державної виконавчої служби з огляду на те, що такі повноваження визначені у ст. 162 КАС України від 06 липня 2005 року. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2018 року.