Справа № 820/5669/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 р. справа № 820/5669/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Лук'янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнаня протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.09.2015 року №395-17, винесене ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, оскільки у даному випадку відсутні підстави для виконання податкового обов'язку з транспортного податку з громадян через викрадення автомобіля. Посилаючись на наведені міркування, представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача, Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, з поданим позовом не погодився, зазначивши, що відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України громадянин повинен сплачувати транспортний податок за наявний у нього на праві власності автомобіль.

Згідно Постанови КМУ від 04.11.2015р. №892 «Про деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» та наказу ДФС України від 24.02.2016р. «Про реорганізацію деяких територіальних органів ДФС у Харківській області» ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів перейменовано в Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи позивач є власником транспортного засобу - автомобілю марки LEXUS модель LX-570, 2010 року випуску з об'ємом двигуна 5663 куб.см., д.н.з. НОМЕР_1.

02.09.2015 року ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів винесено податкове повідомлення-рішення № 395-17 про визначення гр.ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання за платежем транспортний податок за 2015 рік в розмірі 8.333,33 грн.

Перевіряючи відповідність спірного рішення суб'єкта владних повноважень вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає, що правовідносини з приводу справляння транспортного податку унормовані, насамперед, приписами ст.265 і ст.267 Податкового кодексу України.

Так, податковий обов'язок за публічним платежем - транспортний податок був запроваджений Законом України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01.01.2015 року та яким згідно зі ст. 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п.267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктом оподаткування.

Положення пп.267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п.267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Викладений в законі механізм справляння транспортного податку передбачає, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.267.5.1 ст.267 Податкового кодексу України), а податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (п.267.6.2 ст.267 Податкового кодексу України).

Звідси слідує, що контролюючий орган приймає податкове повідомлення - рішення про визначення розміру транспортного податку фізичній особі - громадянину за звітний базовий податковий період (слід розуміти - поточний календарний рік) протягом дії цього ж звітного податкового року, а не по його завершенню.

При цьому, слід врахувати, що оскільки фізична особа - громадянин не подає і не повинна подавати податку звітність по транспортному податку, то запроваджені ст.102 Податкового кодексу України наслідки збігу присікального строку для самостійного визначення контролюючим органом податкового зобов'язання платника податків у даному випадку застосуванню не підлягають.

Таким чином, строкові межі (чи-то протягом поточного звітного податкового року до його завершення, чи-то протягом наступного (наступних) звітного податкового року (років)) прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення про визначення фізичній особі - громадянину суми податкового зобов'язання з транспортного податку у силу закону та поза розумним сумнівом не мають жодного прямого впливу на права та обов'язки цієї особи як платника податку.

Окремо суд зважає на ту обставину, що відповідно до постанови заступника прокурора Печерського району м.Києва від 06.09.2010 року порушено кримінальну справу по факту незаконного заволодіння транспортни засобом, що завдало значної матеріальної шкоди потерпілому, а саме злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та присвоєно їй №56-2697.

Постановою слідчого СО Київського РВ ХМУ МВС України в Харківській області від 28.12.2011 року потерпілою визнано - ОСОБА_3

При цьому, листом МВС України від 03.01.2012 року повідомлено, що згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу, а/м LEXUS модель LX-570, д.н.з. НОМЕР_2 перебуває у міжнародному розшуку, як викрадений в Україні, з 13.08.2010 року.

Суд звертає увагу на те, що, визначення публічного обов'язку за платежем - транспортний податок виникає у платника податків, який має зереєстрований в Україні згідно з чинним законодавством власний легковий автомобіль, тобто такий, що належить йому на праві власності.

Згідно з ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як було зазначено вище, наявними матеріалами справи підтверджується факт того, що невстановлені особи незаконно заволоділи належним позивачу ТЗ.

Таким чином, суд дійшов висновку, оскільки, у позивача відсутні всі складові права власності, тому відсутність у позивача об'єкта оподаткування, виключає можливість визначення йому податкового зобов'язання.

Крім того, суд зазначає, що в силу приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція), ст.ст. 6, 8, 19, 62, 129 Конституції України, ст.8 КАС України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.4 Податкового кодексу України, рішень Європейського суду з прав людини у справі Щокін проти України (2010 рік, заяви № 23759/03 та № 37943/06) та у справі Серков проти України (2011 рік, заява 39766/05) усі сумніви стосовно розуміння змісту норм закону та оцінки обставин фактичної дійсності мають тлумачитись на користь платника податків.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів юридичної правильності і фактичної обгрунтованості спірного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки в ході розгляду справи доводи відповідача про існування у позивача невиконаного податкового обов'язку з транспортного податку за 2015 рік не знайшли свого підтвердження, то позов належить задовольнити.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 129 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст. 139, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати винесене ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів податкове повідомлення-рішення від 02.09.2015 року №395-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Чернишевська,41, ) на користь ОСОБА_3 (61002, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) витрати на сплату судового збору у сумі 640 грн.(шістсот сорок грн. 00 коп.)

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повідомити, що повний текст постанови виготовлено 22.01.2018 року.

Суддя Старосєльцева О.В.