Справа № 2а/2470/3121/12
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2013-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/2470/3121/12
Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2013 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Гонтарука В. М. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку , -

В С Т А Н О В И В :
В грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання відповідача перерахувати його середній заробіток в сумі 71495,84 грн. на відповідний рахунок військової частини НОМЕР_1 м. Чернівці та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки, а саме за період з дня звільнення позивача в запас і до моменту остаточного розрахунку.

04 січня 2013 року Чернівецьким окружним адміністративним судом постановлено в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2013 року у справі №2а/2470/3121/12 та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

13 березня 2013 року на адресу суду надійшло клопотання позивача (вх..№144924/13) про розгляд справи за його відсутності, при цьому, позивачем підтримано вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Від відповідачів письмових заперечень на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання 26 березня 2013 року учасники процесу не прибули, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог частини 4 статті 196 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, встановлених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2005 року №144 було звільнено командира танку танкової роти ОСОБА_1 - з військової служби у запас, за станом здоров`я та виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 3).

06 жовтня 2005 року Першотравневий районний суд м. Чернівці виніс постанову, якою стягнув з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію по речовому майну в сумі 6480,52 грн.(а.с. 4).

14 листопада 2012 року видана довідка територіально відокремленим безбалансовим відділенням №10025/0144 філії - Чернівецького обласного відділення АТ Ощадбанк про те, що ОСОБА_1 , 31.10.2012 року поступили кошти в сумі 6480,52 грн., в тому числі комісія банку склала 64,80 грн., з Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на рахунок № НОМЕР_2 , який відкритий у територіально відокремленому безбалансовому відділені №10025/0152 (с. Давидівка)(а.с. 5).

Позивач посилаючись на положення статтей 116, 117 Кодексу законів про працю України звернувся з цим позовом до суду вважаючи, що йому належить до виплати середня заробітна плата з 10 червня 2005 року по 31 жовтня 2012 року в сумі 71495,84 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що норми Кодексу Законів про працю можуть застосовуватись до звільнених працівників, а позивач перебував на дійсній військовій службі і був військовослужбовцем, а не працівником військової частини, тому в спірних правовідносинах норми статті 116 та статті 117 Кодексу законів про працю застосуванню не підлягають, оскільки трудові відносини військовослужбовців Збройних Сил України регулюються спеціальним законодавством.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 116 Кодексу законів про працю визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції в оскарженій постанові, спірні правовідносини регулюються не нормами Кодексу Законів про Працю України, а спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», нормами, якого не передбачено виплату середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зауважено, що вимоги статей 116, 117 КЗпП України в цій справі не підлягають застосуванню.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо відсутності підстав для задоволення заявлених вимог.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального чи матеріального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Гонтарук В. М.

Драчук Т. О.