Справа № 348/1537/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11820/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2017року (Головуючий суддя: Флоряк Д.В., м. Надвірна) у справі за позовом Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

Надвірнянське ОУПФ України Івано-Франківської області звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12.07.2017 року ВП № 52492683.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постанова державного виконавця від 12.07.2017р. ВП № 52492683 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 65,80 грн. винесена з порушенням норм закону та підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець для підстав стягнення витрат на проведення виконавчих дій повинен був здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Окрім того, кошти на сплату судового збору у 2016 році, були виділені в мінімальному розмірі і виплата здійснювалася по мірі їх надходження на рахунки управління.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2017 року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Надвірнянське ОУПФ України Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває виконавчий лист № 348/852/16-а, виданий 30.09.2016р. Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі 551 грн 20 коп. судових витрат по справі в користь ОСОБА_1.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 04.10.2016р. ВП № 52492683 було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа та встановлено добровільний термін для виконання рішення до 11.10. 2016 року.

Оскільки, апелянтом судове рішення про стягнення судових витрат фактично було виконано лише 19.12.2016р., що підтверджується платіжним дорученням, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, 12.07.2017 р. винесено постанову про стягнення з позивача, як боржника у виконавчому провадженні, витрати виконавчого провадження в розмірі 65,80 грн..

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються, в тому числі, з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно з розділом І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, що затверджені наказом Міністерства юстиції України №2830/5 від 29.09.2016 до витрат виконавчого провадження належать, зокрема, витрати на виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку), плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Як видно з матеріалів справи мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить розрахунок здійснених відповідачем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2830/5, що відповідають встановленим розмірам станом на дату їх обрахунку.

Колегія суддів зазначає, що боржником виконано судове рішення після відкриття державним виконавцем виконавчого провадження та після спливу строку на добровільне виконання, а саме: боржник сплатив кошти за виконавчим документом 19.12.2016р., а строк добровільного терміну для виконання рішення було встановлено до 11.10.2016р.

З огляду на це, відповідач діяв в межах повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, наказу Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» та правомірно виніс оскаржувану постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Щодо покликання на те, що рішення суду було фактично виконано і боржник не повинен відшкодовувати витрати виконавчого провадження, колегія суддів вважає таке безпідставним, оскільки відповідно до вимог законодавства, якщо виконавче провадження відкрито, то витрати виконавчого провадження підлягають стягненню з боржника в незалежності на якій стадії примусового виконання боржником виконано було рішення суду.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст. 243, ст. 308, ст. 310, ч.2 ст. 313, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2017 року у справі №348/1537/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 23.01.2018 року