Справа № 348/2181/17
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2181/17

12 січня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Скоблей О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача-адвоката: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, який в подальшому уточнила до Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області про про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з травня 2016 року та отримую пенсію, призначену згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Письмовою заявою від 27.09.2017року вона звернулася до Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франівської області про перехід з пенсії за віком згідно Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015року. При цьому до вказаної заяви долучила оригінали документів (довідки) про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та інше, копії яких зазначено в додатку до цього позову.

Однак повідомленням № 6137/03 від 06.10.2017року, яке підписав начальник Надвірнянського ОУ ПФУ Івано-Франківської області ОСОБА_4, її повідомили про рішення відповідача відмовити в переведенні її на пенсію за віком як державного службовця. За змістом вказаного листа таке рішення відповідача з посиланням на ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ та ст. 343.1 Податкового кодексу України мотивоване тим, що період її роботи в органах податкової служби України на посадах з присвоєнням їй спеціального звання не відноситься до державної служби.

Таке рішення Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ про відмову вважає протиправним, оскільки така відмова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та такими, що суттєво порушує її право на соціальне забезпечення.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просять визнати протиправними діїНадвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу » та просять зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати весь період роботи ОСОБА_1 з 28.07.1978р. по 18.09.2013р. до її стажу державної служби, здійснити призначення та виплату недоотриманих сум пенсії, і виплачувати ОСОБА_1 з 27.09.2017р. пенсію державного службовця за віком відповідно до п. 12 Рохділу ХІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про державну службу № 889-VІІІ від 10.12.2015р., статті 37 Закону України «Проо державну службу від 16.12.1993р., а також стягнути з сплачені судові витрати.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала суду письмові заперечення. Суду пояснила що відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень, Закону №889-VІІІ, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності ним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.Враховуючи чинне на той час законодавство, віднесення посад державних службовців до відповідних категорій посад державних службовців здійснюється відповідно до статті 25 Закону № 3723 - XII. Посади працівників органів державної податкової служби цією статтею не передбачені. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.97 N 503-р (503-97-р) "Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців" віднесено до відповідних категорій посад державних службовців тільки ті посади працівників державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні знання згідно із статтею 15 Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

Таким чином, посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Законом України "Про державну службу", № 3723-XII, Кабінетом Міністрів України не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Позивачу не було присвоєно рангу державного службовця, відповідно до Закону № 3723-ХІІ. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши сторонни, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 22 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина, закріплені цієюКонституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідностатті 64 Конституції Україниконституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, 02.09.1958р.н., з травня 2016року перебуває на обліку у Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійному фонду України Івано-Франківської області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 14).

Як вбачається із трудової книжки позивача вона працювала:

-в період від 28.07.1978року до 19.09.1978року на посаді старшого економіста по фінансуванню сільського господарства Великоберезнянського райфінвідділу Закарпатської області;

-в період від 09.10.1978року до 25.05.1979року на посаді економіста по бюджету Коломийського міськфінвідділу Івано-Франківської області;

-в період від 28.05.1979року до 31.07.1990року на посадах старшого економіста по бюджету та заступника завідуючого - начальника бюджетного відділення Яремчанського міськфінвідділу Івано-Франківської області;

-в період від 01.08.1990року до 17.08.1992року на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування кооперативів і громадських організацій державної податкової інспекції по Волховському району Ленінградської області;

-в період від 03.11.1992року до 26.11.1996року в Державній податковій інспекії по Миколаївському району Львівської області на посадах:

-державний податковий інспектор відділу оподаткування громадян і інше доходів (03.11.-07.12.1992р.);

-головний державний податковий ревізор-інспектор ревізійні інспекторського відділу, перейменованого у відділ аудиту юридичних осіб (до 05.10.1994р.);

-начальник валютного відділу (до 26.11.1996 р.);

-в період від 26.11.1996року до 16.02.1998року на посаді начальника відділу валютного контролю Державної податкової адміністрації у Миколаївському районі Львівської області;

-в період від 16.02.1998року до 01.07.2002року в державній податковій інспекції Миколаївському районі Львівської області на посадах:

-начальник відділу валютного контролю (до 01.04.1998 р.);

-начальник відділу контролю у сфері ЗЕД та оподаткування нерезидентів: перейменованого 24.02.1999року у відділ контролю у сфері ЗЕД і оподаткування та виявлення ухилень по оподаткуванню в банківські системі та кредитно-фінансових установах (до 01.06.2000р.);

-начальник відділу примусового стягнення податків (до 01.07.200 р.);

-в період від 01.07.2002року до 06.04.2006року в Миколаївській міжрайонній державній податковій інспекції у Львівської області на посадах:

-заступник начальника - начальник відділу стягнення податкові заборгованості (01.07.2002-19.07.2005р.р.);

-заступник начальника Миколаївської МДШ (до 06.04.2006р.);

-в період від 07.04.2006року до 16.03.2012року в державній податковій інспекції Миколаївському районі Львівської області на посадах:

-заступник начальника ДШ (до 08.07.2008р.);

-перший заступник начальника ДШ (до 16.03.2012р.);

-в період від 16.03.2012року до 18.09.2013року на посаді першого заступика- начальника Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівські області Державної податкової служби.

Присягу державного службовця позивач прийняла 04.05.1994року, перебуваючи на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Миколаївському району Львівської області.

Також, за вказаний вище період роботи в органах податкової інспекції позивачу 04.11.1992року присвоєно звання інспектор податкової служби 2 (другого) рангу; 01.02.1997року присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби 1 (першого) рангу; 01.04.2001року присвоєно спеціальне звання радник податкової служби 3 (третього) рангу; 01.11.2006року присвоєно спеціальне звання радник податкової служб 2 (другого) рангу; 14.12.2010року присвоєно чергове спеціальне звання радник податкової служби 1 (першого) рангу (а.с. 10-12).

Звільнена з роботи в податковій інспекції 18.09.2013року в зв'язку з реорганізацією та скороченням штатної чисельності, тому в період з 19.10.2013року до 13.10.2014року перебувала на обліку Новороздільського міського центру зайнятості у Львівській області (а.с. 9-13).

27.09.2017року, позивач, маючи необхідний пенсійний вік, передбачений ст. 26 ЗУ» Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та маючи необхідний стаж роботи на посадах державної служби звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України « Про державну службу» (а.с. 8).

Надвірнянське ОУ ПФУ Івано-Франківської області листом від 06.10.2017р за № 6137/03 відмовило позивачу в переведенні на пенсію за віком як державного службовця з посиланням на ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ та ст. 343.1 Податкового кодексу України в зв'язку з тим, що період її роботи в органах податкової служби України на посадах з присвоєнням спеціального звання не відноситься до державної служби (а.с. 8).

Суд прийшов до висновку, що така відмова пенсійного органу є неправомірною.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного:

Основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка - ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З копії трудової книжки позивача вбачається, що присягу державного службовця позивач прийняла 04.05.1994року, перебуваючи на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Миколаївському району Львівської області (а.с. 9-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Положеннями статей 1, 2 Закону № 3723 визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Згідно абз. 1-3 п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994року № 283 (далі по тексту - постанова № 283), а саме згідно абзаців 1-3 пункту 2, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Разом з тим, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997року № 503-р. визначено, що згідно до статті 25 Закону України "Про державну службу" посади працівників державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань віднесено, до таких категорій посад державних службовців згідно із переліком.

З системного аналізу даних норм, суд прийшов до переконання, що посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723. Зазначеним законом не встановлено вичерпного переліку посад, які відносяться до посад державних службовців та яким призначається пенсія на умовах цієї статті.

Вище викладена правова позиція узгоджується із судовою практикою Вищого адміністративного суду України від 18.03.2012 року у справі № К/9991/78414/12.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України принцип верховенства права полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Суд зазначає, що спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України від 4 грудня 1990року № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі по тексту - Закон № 509-XII).

Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778 (чинного на час виникнення спірних відносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п'ята, шоста статті 15 цього Закону).

Зазначеною статтею Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону № 3723-XII щодо обмежень, пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013року у справі № 21-340а13, де суд вказав на те, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про підставність позовних вимог щодо зобовязання Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати весь період роботи позивача з 28.07.1978р. по 18.09.2013р. до її стажу державної служби.

Згідно ст. 26 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 57 років - які народилися з 1 квітня 1958року по ЗО вересня 1958року.

Як уже зазначено вище, з 01.05.2016року набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015р., за якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Одночасно, згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону № 889-УІІІ від 10.12.2015р. втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993р., крім ст. 37 "Пенсійне забезпечення державних службовців" Закону № 3723-ХІІ /1993р., що застосовується до осіб, зазначених пунктами 10 і 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ від 10.12.2015р., а саме - передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993р.

Відповідно до ст. 37 Закону "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого ст. 28 ч.І абз.1 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Зазначеними пунктами 10 та 12 "Прикінцевих та перехідних положень" вказаного Закону "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015р. визначено право державних службовців у випадках визначених цими пунктами на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХП/1993р., зокрема:державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) уорядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (ст. ч.І) визначено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній систєіу призначається, зокрема, така пенсійна виплата, як пенсія за віком. При цьому, ст. 1 вказаного Закону передбачає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (з віком, інвалідністю, у зв'язку з втратою годувальника), або за різними Законами, ш регулюють питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян - науковції державних службовців, військовослужбовців та інших, призначається один із цих виді пенсії за її вибором.

Питання переведення з одного виду пенсії на іншу врегульовано ст. 45 ч.З Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яке переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підстаї документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, ш знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а тако; додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином станом на день звернення позивача до відповідача про перехід з пенсії за віком згідно Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-УІП від 10.12.2015року позивач досягла пенсійного віку та має стаж державної служби більше 20 років незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в даному випадку пенсійним органом, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів відмови позивачу впризначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому відмова останнього є протиправною. Доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому судом до уваги не приймаються.

Враховуючи вищенаведені обставини суд прийшовдо висновку про задоволенння позовних вимог в повному об'ємі.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснен нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувані суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною) справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, ст.ст. 17, 19, 46 Конституції України, Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про державну службу, Закону України «Про пенсійне забезпечення».", керуючись ст.ст.5-10, 241-243, 250 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні дії задовільнити.

Визнати протиправними діїНадвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у переведенні ОСОБА_5 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати весь період роботи ОСОБА_5 з 28.07.1978 р. по 18.09.2013 р. до її стажу державної служби, здійснити призначення та виплату недоотриманих сум пенсії, і виплачувати ОСОБА_1 з 27.09.2017 р. пенсію державного службовця за віком відповідно до п. 12 Рохділу ХІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Проо державну службу № 889-VІІІ від 10.12.2015 р., статті 37 Закону України «Проо державну службу від 16.12.1993 р.

Стягнути з Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в користь ОСОБА_5 640,00 грн. сплаченого судового збору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2018 року.