Справа № 212/10232/2012
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2013-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Дернова В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2013 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

при секретарі: Ковальчук О.В.

за участю представників прокуратури: ОСОБА_2, ОСОБА_3

позивача: ОСОБА_4

представника позивача: ОСОБА_5

третьої особи: ОСОБА_6

представника третьої особи: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора м. Вінниці в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на постанову Вінницького міського суду м. Вінниці від 30 січня 2013 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора м. Вінниці в інтересах ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови Вінницького міського суду м. Вінниці від 30 січня 2013 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову заступника прокурора м. Вінниці в інтересах ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, заступник прокурора м. Вінниці в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вищевказану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Мотивами апеляційної скарги особи, які їх подали, зазначають порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи.

Представники прокуратури, позивач та її представник, а також третя особа ОСОБА_6 подані апеляційні скарги підтримали у повному обсязі. Просили вимоги, що в них викладені, задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_8 з вимогами апеляційних скарг не погодився, оскільки вважає, що постанова суду, прийнята за наслідками розгляду справи в суді першої інстанції, є законною та обгрунтованою.

Представник відповідача до суду не прибув, однак надав заяву (вх.№149318/13 від 21 березня 2013 року) про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_9 до суду також не з"явилась. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена в порядку, встановленому нормами КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь відповідача та третьої особи в судовому засіданні не визнавалась обов"язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Відповідно до фактичних обставин справи, під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 767 кв.м по вул. І.Богуна, 252 в м. Вінниці, працівниками ДП "ІІоділягеодезакртографія", на думку позивача, вказано неіснуючий проїзд загального користування, не встановлено на місцевості (в натурі) меж земельної ділянки з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, не закріплено межі ділянки довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, які не передано на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що свідчить відсутність відповідного акту, який складається при передачі межових знаків на зберігання та не погоджено межі земельної ділянки з суміжним землекористувачем ОСОБА_4, чим порушено її права.

Враховуючи вказане, заступник прокурора м. Вінниці в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду про визнання протиправним та скасування п.п. 1.45, 2.45 додатку №1 рішення Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року №2556 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність та оренду" в частині передачі земельної ділянки площею 0,0767 га, безоплатно, у власність ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з даними матеріалів інвентаризації від 04 червня 2005 року.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з його необгрунтовності.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про безпідставність апеляційних скарг та законність рішення суду першої інстанції, з огляду на таке.

ОСОБА_10 п. "б" ст. 22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою.

Як встановлено судом першої інстанції, 10 липня 2006 року між ОСОБА_8 та ДП "Поділлягеодезкартографія" укладено договір № 641 на виконання землевпорядних робіт із розробкою технічної документації із землеустрою для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Ст. 56 Закону України "Про землеустрій» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: пояснювальну записку, технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб, матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Статтею 56 Закону України "Про землеустрій" визначено чіткий перелік документів, які включає технічна документація із землеустрою, при цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, такий документ як протокол (акт) встановлення та погодження меж між землевласниками та землекористувачами, технічна документація із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку, не містить.

Перелік робіт, які виконуються при виготовлені технічної документації із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку визначений Порядком виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затверджений спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерством фінансів України, Міністерством економіки України за № 97/298/124 від 15 червня 2001 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 579/5770.

Пункт 5.3.1 розділу 5.3 Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів визначає, що комплекс підготовчих робіт включає: відбір проектної документації стосовно меж і розмірів землекористування; уточнення переліку і розмірів інших земельних ділянок, розташованих у межах території господарства, що не мають правовстановлювальних документів на землю, або таких, що їх розміри відмінні від наданих у встановленому порядку; звіряння меж землекористування, відображених на матеріалах графічного обліку земель; визначення причин розходжень; нанесення на графічний матеріал і вирахування площ змін меж господарства та інших земельних ділянок, розташованих у межах плану господарства; унесення поправок у загальні площі, перевірка, виправлення зауважень, погодження результатів, розмноження і формування матеріалів; кінцевою продукцією є матеріали підготовчих робіт, сформовані в окрему справу.

Встановлення меж здійснюється при розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) на місцевості меж земельної ділянки відповідно до ст. 55 Закону України "Про землеустрій". Одночасно, встановлення меж передбачено Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Держкомзему України від 04 травня 1999 року №43, і при виготовлені технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою.

ОСОБА_10 п. 1.4 вказаної Інструкції (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення Вінницької міської ради) визначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

Отже, як вірно зроблено висновок судом першої інстанції, встановлення меж здійснюється виключно після прийняття рішення суб'єктом владних повноважень щодо передачі у власність земельної ділянки, до видачі державного акта.

Щодо посилань позивача на те, що в описі меж зазначено проїзд загального користування, а насправді він відсутній, як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, проїзд загального користування був створений згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 серпня 1987 року № 293 (шириною 3 м, довжиною 34 м) до земельної ділянки ОСОБА_11 - за рахунок земельної ділянки, якою користувався ОСОБА_12. Рішенням виконавчого комітету від 23 квітня 1987 року №152 ОСОБА_13 надано земельну ділянку площею 762 кв.м, з яких 600 кв.м у постійне користування та 162 кв.м у тимчасове користування за рахунок земель ОСОБА_12. До зазначеного рішення додана схема відведення земельної ділянки, де зазначено довжину ділянки - 28,50 м та ширину ділянки - 20,81 м і 20,90 м. Однак, технічних документів (договору на тимчасове користування, державного акту на право постійного користування ОСОБА_13П.) як зазначено у рішенні про надання земельної ділянки ОСОБА_13, оформлено не було. 27 червня 2001 року рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1137 ОСОБА_9 було оформлено право користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м, на схемі до рішення теж зазначено проїзд, але його ширина зазначена вже 2,50 м. Саме тому в рішенні виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 серпня 1987 року №293 зазначено - за рахунок земельної ділянки, якою користувався ОСОБА_12 З урахуванням вищевикладеного, ширина ділянки ОСОБА_13 повинна була зменшитись з врахуванням рішення про створення проїзду загального користування з 20,8 м до 18,0-18,2 м та з 20,9 до 18,3 м як це зазначено в схемі до будинковолодіня ОСОБА_12. Однак, на даний час (після приватизації) ширина земельної ділянки складає згідно державного акту 19,2 м та 19,1 м, тобто орієнтовно на 1 метр ширша. Таким чином, при передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_14 28 вересня 2000 року (технічний паспорт від 26 липня 2000 року) ширина земельної ділянки вже склала 19,15 м та 19,45 м; при приватизації та набутті права власності на земельну ділянку за цивільно-правовою угодою земельної ділянки ОСОБА_6 ширина ділянки була уточнена та склала 19,2 м та 19,1 м. Саме за рахунок цього зменшилась ширина проїзду загального користування. Відповідно до кадастрового плану, виготовленого ДП "Поділлягеодезкартографія" 11 вересня 2009 року, ширина проїзду складає 1,66 м; додавши площу, на яку збільшилась в ширину земельна ділянка ОСОБА_15 (близько 1 метра), можна зробити висновок, що проїзд зменшився у зв'язку з передачею у 2000 році земельної ділянки у власність ОСОБА_14

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком Вінницького міського суду про те, що право позивача на забезпечення проїзду не порушено ні відповідачем, ні третіми особами.

Крім того, як з"ясовано, рішенням засідання комісії з розгляду земельних спорів при виконкомі Ленінської районної ради від 12 жовтня 2005 року №13 було розглянуто земельний спір щодо межі земельної ділянки між будинковолодіннями №250, власником якого був ОСОБА_16 (на даний час власник - ОСОБА_4І.) та №252, власником якого є ОСОБА_8, та рекомендовано встановлення межі між вказаними земельними ділянками здійснювати у відповідності до рішень виконкому міської ради від 23 червня 1958 року №19/773 та від 21 червня 1954 року №26/707.

ОСОБА_10 ч.3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах, а відповідно до ч.5 ст. 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Вищевикладене свідчить про те, що земельний спір з приводу меж між земельними ділянками будинковолодінь №250 та №252 вже було вирішено. В той же час відомості про звернення нового власника будинковолодіння ОСОБА_4 з позовом про визнання протиправним рішення від 12 жовтня 2005 року № 13 до суду невідомі.

Так, після прийняття рішення Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року № 2556 та видачі державного акту на право власності на землю ОСОБА_8, позивач зверталась до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель з приводу захоплення, на її думку, частини земельної ділянки, право власності на яку перейшло до неї. ОСОБА_10 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25 червня 2010 року порушень з боку ОСОБА_8 виявлено не було.

Окрім того, як встановлено, позивач також зверталась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні двором спільного користування шляхом знесення самочинного будівництва ОСОБА_8 Судом було встановлено відсутність порушень прав позивача у користуванні земельною ділянкою, право на яку перейшло до неї. Дані обставини встановлені судовими рішеннями, що набули законної сили, а саме: рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 лютого 2011 року та ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2011 року, що залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 липня 2011 року.

Разом з тим, як слушно зауважено судом першої інстанції, в силу положень ст.ст. 118, 125, Земельного кодексу України погодження меж може здійснюватися лише на стадії виникнення права власності на землю, тобто з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас, згідно зі ст. 28 Закону України "Про землеустрій" розробники документації із землеустрою мають право, а не обов'язок вносити пропозиції щодо оновлення застарілої або розробки нової документації із землеустрою, а тому зміна власника суміжного будинковолодіння за умови погодження меж із попереднім власником і вирішення спірного питання щодо меж уповноваженим органом - комісією з розгляду земельних спорів - не може згідно з нормами матеріального права бути підставою для скасування рішення про передачу у власність земельної ділянки.

Також колегія суддів погоджується з тим, що порушення 21 травня 2012 року кримінальної справи за фактом підроблення підписів від імені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в протоколі обстеження та погодження межі земельної ділянки за ч. 1 ст. 358 КК України та 10 жовтня 2012 року кримінальної справи за фактом підроблення працівниками ДП "Поділлягеодезкартографія" кадастрового плану земельних ділянок, які розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. І. Богуна, 250, 252 254, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України не робить вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню відповідно до ст. 72 КАС України, оскільки відсутні судові рішення, які набули законної сили, за результатами їх розгляду.

Підсумовуючи наведене, доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення Вінницької міської ради прийняте в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

ОСОБА_10 зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги заступника прокурора м. Вінниці в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду м. Вінниці від 30 січня 2013 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора м. Вінниці в інтересах ОСОБА_18 до Вінницької міської ради, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 28 березня 2013 року .

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Драчук Т. О.

ОСОБА_19