Справа № П-395/10
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

22.01.2018 Київ А/9901/32/18 П-395/10

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бучик А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом постанови Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2011 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Вищої ради юстиції, про визнання постанови суб'єкта владних повноважень незаконною та дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ :

13 грудня 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2011 року, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (подана в порядку глави 3 розділу 4 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII).

Проте, питання про допуск справи до провадження відповідно до статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (у вказаній вище редакції) Верховним Судом України не вирішувалось.

На підставі розпорядження керівника апарату Верховного Суду України від 02 січня 2018 року № 4/0/19-18 зазначена заява супровідним листом від 03 січня 2018 року № 21-2351а17 передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Так, Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України діють у межах їх повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Також, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» яким, зокрема Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом оскарження в суді першої інстанції (Вищому адміністративному суді України) є постанова Верховної Ради України від 21 жовтня 2010 року № 2643-VI "Про звільнення суддів" в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Господарського суду Полтавської області у зв'язку з порушенням присяги судді та дії Верховної Ради України при її прийнятті.

Особливості провадження у зазначеній категорії справ визначались статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Відповідно до п. 6 ст. 171-1 КАС України в редакції Закону N 2453-VI (чинна на час винесення оскаржуваного рішення) рішення Вищого адміністративного суду України щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, а також рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є остаточним і не підлягає перегляду в апеляційному чи касаційному порядку.

Законом України № 887-VII від 14.03.2014 внесені зміни до ст. 171-1 КАС України, частиною 6 якої передбачено, що Рішення Вищого адміністративного суду України щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі статтею 235 цього Кодексу в редакції, яка була чинна до 15 грудня 2017 року) Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За приписами пункту 2 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (у вказаній вище редакції) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень Вищого адміністративного суду України з питань, передбачених статтею 1711 цього Кодексу.

Проте, Кодексом адміністративного судочинства України, як в редакції чинній на момент подачі заяви про перегляд судового рішення так і у чинній редакції передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим слід зазначити, що статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) визначено особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. Вказаною статтею передбачено, що дані позови розглядаються Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п'яти суддів.

Відповідно до частини п'ятої цієї статті судом апеляційної інстанції у справах, визначених частиною другою цієї статті, є Велика Палата Верховного Суду. Судове рішення Верховного Суду у таких справах набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Отже, на даний час, апеляційною інстанцією в даній категорії справ є Велика Палата Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейська комісія з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказала, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Аналогічна позиція висловлена Європейським судом з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Враховуючи, що на даний час питання про перегляд судового рішення Вищого адміністративного суду України, ухваленого як судом першої інстанції, в апеляційному порядку віднесено до компетенції Великої Палати Верховного Суду, то справу № П-395/10 належить передати до Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 23, 266, 292 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу №П-395/10 за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Вища рада юстиції, про визнання постанови незаконною та дій протиправними - передати на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Ю.Бучик