Справа № 810/240/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 січня 2018 року № 810/240/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл», ОСОБА_2

до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,

Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправними дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл» та ОСОБА_2 з позовом до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просять суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Шкред Ірини Юріївни щодо складання Акта державного виконавця від 17.01.2017 (ВП 49176475).

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній з 15.12.2017), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини 1 суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У відповідності до частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті 2 позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначає, що про існування спірного Акта йому стало відомо 25.09.2017, не погоджуючись з правомірністю складання такого Акта, позивач 09.10.2017 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про оскарження дій щодо складання такого Акта. Тобто вже із пропуском десятиденного строку на звернення.

У той же час, позивачем зазначено, що ухвалою від 04.12.2017 по справі № 810/3377/17 Київський окружний адміністративний суд повернув вказану позовну заяву, що була подана 09.10.2017.

Вказану ухвалу з пояснень позивача він отримав лише 23.12.2017, однак у зв'язку із знаходженням у відрядженні у місті Києві для вирішення виробничих питань, повторно подав позовну заяву до суду лише 12.01.2018.

Суд звертає увагу позивача, що дотримання строків розгляду адміністративних справ є однією з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ("Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом з цим, суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнюювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зеврненню до суду;

- це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Водночас, позивач жодним чином не пояснює пропуск строку звернення до суду з позовною заявою 09.10.2017, а також не надав суду жодних доказів на підтвердження отримання ухвали про повернення позовної заяви (справа № 810/3377/17) саме 23.12.2017.

Крім того, позивач зазначив, що у період з 25.12.2017 по 11.01.2018 він знаходився у відрядженні у місті Києві для вирішення виробничих питань, у зв'язку з чим посилаючись на частину 4 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України строк на звернення до суду пропущений з поважних причин.

На підтвердження перебування у відрядженні, позивач надав суду наказ від 22.12.2017 про відрядження.

З даного приводу, суд зазначає, що позивачем, окрім наказу на відрядження не надано жодних доказів, які б підтверджували перебування позивача у місті Києві та не надано пояснень з приводу, що саме заважало позивачу подати позовну заяву під час відрядження, оскільки Київський окружний адміністративний суд знаходиться у місті Києві.

Враховуючи викладені у позовній заяві обставини, суд дійшов висновку, що позивачем порушено десятиденний строк при зверненні до суду з позовом 09.10.2017 (справа № 810/3377/17) та з данним позовом (справа № 810/240/18), який відповідно до конверту в якому надійшла позовна заява, подано на пошту 12.01.2018.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, враховуючи вимоги статті 123 Кодексу адміністративного судчинства України позивачем не доведено поважності причин пропуску строку на звернення до суду, тому суд залишає позовну заяву без руху для звернення позивача до суду з обгрунтованою заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або наведення позивачем інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

Крім того, відповідно до пунктів 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з вступної частини позовної заяви, позивачі, визначають 2 відповідача, саме Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у той же час у прохальній частині позовної заяви просить суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Шкред Ірини Юріївни щодо складання Акта державного виконавця від 17.01.2017 (ВП 49176475).

З огляду на вказане, вбачається, що позовні вимоги позивача звернуті тільки до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Натомість позивач не зазначає, які його права порушив саме Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не наводить обґрунтувань таких порушень і не зазначає вимог до відповідача-2, єдине, що зазначає позивач це те, що ВП 49176475 знаходиться на виконанні у Департаменті Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Згідно зі змістом позовної заяви та Постанови про передачу майна на зберігання від 05.09.2016 ВП № 25886852, що майновий комплекс за цією постановою передане на відповідальне зберігання генеральному директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл» ОСОБА_2 (законного представника зазначеного товариства), а не ОСОБА_2, як фізичній особі.

У той же час, в позовній заяві визначено позивачами Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл» та ОСОБА_2, однак ОСОБА_2 у позовній заяві не зазначає, яким чином дії щодо складання спірного Акта порушили його права, як фізичної особи, та яке він має відношення до ВП 49176475, окрім того, що він є законним представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл».

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам пунктів 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, в позовній заяві позивачем зазначено, що «…29.10.2015 року виконавче провадження № 25886852 було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 49176475 (копія постанови додається).

Постановою від 29.10.2015 до зведеного виконавчого провадження № 49176475 було приєднане виконавче провадження № 40015767 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 6273 від 20.09.2013 (копія виконавчого напису нотаріуса та постанови додається)…».

У той же час, позивачем не додано до позовної заяви зазначених процесуальних документів (копії виконавчого напису нотаріуса та постанови від 29.10.2015), хоча про таке подання позивач зазначає у позові.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивачем оскаржуються дії головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Шкред Ірини Юріївни щодо складання Акта державного виконавця від 17.01.2017 (ВП 49176475), проте, позивачем не додано до позовної заяви оскаржуваного Акта та не зазначено обставин за яких позивач не може надати зазначений Акт.

Крім того, відповідно до пункту 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позивачем всупереч вимогам Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено ні в позовній заяві, ні в окремій заяві про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленими статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

- власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- пояснень щодо обставин, які вплинули на пропуск позивачем 10 строку при зверненні до суду з позовною заявою 09.10.2017 з доказами на підтвердження таких обставин;

- доказів, що ухвала від 04.12.2017 по справі № 810/3377/17 була отримана позивачем лише 23.12.2017;

- доказів перебування позивача-2 у період з 25.12.2017 по 11.01.2018 у відрядженні у місті Києві та пояснень, яким чином це унеможливлювало подачу позовної заяви;

- примірника оскаржуваного Акта;

- копії виконавчого напису нотаріуса та постанови від 29.10.2015 про які іде мова у позові;

- позовної заяви, яка приведена у відповідність до вимог пунктів 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме наведення позивачем порушень його прав, які спричинені Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та пред'явлення до суб'єкта владних повноважень відповідних вимог (якщо у позивача не має позовних вимог до Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, то подання до суду позовної заяви у якій суб'єктний склад позивачів відповідає позовним вимогам);

- надання пояснень, яким чином дії щодо складання спірного Акта порушили права ОСОБА_2, як фізичній особі.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ Сервіс - Інтернешнл» та ОСОБА_2 до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Роз'яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панова Г. В.