Справа № 820/4389/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Панов М.М.
Суддя-доповідач: Кононенко З.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4389/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивачів - Серпутько А.С.; представників відповідача - Голуб В.В., Дудкіна Д.В.,

представника третьої особи - ОСОБА_5; представників третіх осіб - ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_20, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_21, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_22, Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Восток" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2017, вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 20.11.17 по справі № 820/4389/17

за позовом Департаменту реєстрації Харківської міської ради , Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_20 , Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_21 , Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_22

до Головного територіального управління юстиції у Харківській області треті особи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Товариство з обмеженою відповідальністю "СК Восток"

про визнання протиправними та скасування наказів,поновлення доступу до реєстру,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, Департамент реєстрації Харківської міської ради, Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_20, Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_21, Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_22, звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ТОВ "СК Восток", в якому, уточнивши позовні вимоги, просили суд скасувати накази Головного територіального управління юстиції в Харківській області №349/4 від 04.09.2017 та №350/4 від 04.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що оскаржуваними наказами було безпідставно скасовані рішення державних реєстраторів Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та тимчасово заблоковано державним реєстраторам - позивачам по справі, доступ до Державного реєстру прав строком на 1 місяць. Тому позивачі вважають вищезазначені накази протиправними та підлягають скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 року в задоволенні адміністративного позову Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_20, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_21, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_22 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ТОВ "СК Восток" про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення доступу до реєстру - відмовлено.

Позивачі, Департамент реєстрації Харківської міської ради, Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_20, Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_21, Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_22, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачі посилаються на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю "СК Восток", не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов позивачів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги третя особа зазначає, що для скасування державної реєстрації договору оренди необхідна наявність відповідної додаткової угоди про припинення дії договору або наявність судового рішення, проте державним реєстратором не було надано ані додаткової угоди ані судового рішення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачів та представник третьої особи підтримали апеляційні скарги, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідачів, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_12 в особі представника за довіреністю ОСОБА_7 (підстава представництва - довіреність ОСОБА_12 на ім'я ОСОБА_7 від 02.06.2017, посвідчена приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_13 реєстровий № 810) та ОСОБА_11 в особі того ж представника (підстава представництва - довіреність ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_7 від 02.06.2017, посвідчена тим же нотаріусом, реєстровий № 812) звернулися до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управлінні юстиції у Харківській області (далі - Комісія) зі скаргами від 18.07.2017 №Н-1651 та №Н-1650 на рішення державних реєстраторів прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харкі вської міської ради ОСОБА_21 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35794474 від 21.06.2017; рішення державного реєстратора прав на не рухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_22 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35787986 від 21.06.2017; рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_20 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35785142 від 21.06.2017 та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_22 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35788397 від 21.06.2017.

Фактичною підставою для звернення в своїх скаргах заявники визначають те, що їх представником за довіреністю ОСОБА_7 були подані заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення іншого речового права - права оренди, але рішеннями державних реєстраторів прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради їм відмовлено в проведенні вказаних реєстраційних дій.

В своїх скаргах, адресованих Головному територіальному управлінню юстиції у Харківській області ОСОБА_12 та ОСОБА_11 просили: провести перевірку правомірності прийнятих рішень державних реєстраторів Харківської міської ради: ОСОБА_20, ОСОБА_15, ОСОБА_22; скасувати рішення про відмову у державній реєстрації на припинення іншого речового права і прийняти рішення по заявах № червня 2017 Державний реєстратор ОСОБА_21; № червня 2017 Державний реєстратор ОСОБА_22; № червня 2017 Державний реєстратор ОСОБА_20; № червня 2017 Державний реєстратор ОСОБА_22.

В якості фактичної підстави ухвалення вказаних вище рішень, державними реєстраторами прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради зазначено про неможливість встановлення наявності підстав припинення іншого ре чового права - права оренди на земельні ділянки.

Вивчаючи матеріали справи, Комісія прийшла до висновку, що перелік документів-підстав виникнення, припинення, переходу речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачений статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" не є вичерпним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Накази від 04.09.2017 №349/4 та №350/4 є обгрунтованими та прийнятими на підставі та в межах діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Процедура розгляду скарг здійснюється відповідно до Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженому постановою КМУ 25.12.2015 №1128 (далі - Порядок), Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції або відповідним територіальним органом.

Пункт 3 визначає, що розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, перед бачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.01.2016 №32/3 утворено Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV в редакції Закону "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №834-VІІІ від 26.11.2015 із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня корпоративного управління в акціонерних товариствах" від 23.03.2017 №1983-VIII чинного на час ухвалення оскаржуваних рішень, це офіційне ви знання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, саме внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про факти виникнення, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно й є державною реєстрацією таких прав.

Із вказаної правової норми слідує, що дії державного реєстратора при проведенні державної реєстрації прав полягають у визначенні наявності або відсутності в поданих в процедурі державної реєстрації документах юридичних фактів із якими, закон пов'язує виникнення, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно або їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з мо менту такої реєстрації.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація прав, відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором, зокрема, у випадку подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

З матеріалів справи вбачається, що Комісія прийшла до висновку, що перелік документів-підстав виникнення, припинення, переходу речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачений статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" не є вичерпним.

Вивчаючи матеріали, додані до скарг, Комісією було встановлено, що 16.01.2006 між ОСОБА_11 та 21.03.2006 між ОСОБА_12 та СК "ВОСТОК" в особі голови ОСОБА_16, в простій письмовій формі було укладено договори оренди землі.

Об'єктами оренди, відповідно до пункту 2 Договорів оренди землі, є земельні ділянки, належні заявникам скарг на підставі Державних актів від 29.12.2002 №І-ХР №074951 та № І-ХР №074824, загальною площею 5,2175 га та 4,5705 га відповідно.

За наслідком аналізу договорів оренди землі Комісія встановила, що пунктом 31 Договорів оренди землі передбачено наступну умову, а саме: "Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони, за два місяці до закінчення польових робіт, але не пізніше 1 листопада поточного року ".

Таким чином, Комісія прийшла до висновку, що сторонами на момент укладення договору передбачено умову про його дострокове розірвання, а момент такого розірвання пов'язаний сторонами із моментом направлення заінтересованою стороною на адресу іншої сторони відповідної заяви про розірвання договору у формі попередження у термін не пізніше 1 листопада року в якому здійснюється таке розірвання.

За змістом частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" від 01.12.2005 №3165-ІV чинної на час виникнення договірних відносин, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для ви конання сторонами.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, відповідно до частини 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі", не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до частини 1 статті 654 ЦК України, зміна або розірвання договору зчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Схожу за свої правовим змістом норму, містить частина 1 статті 651 ЦК України, в якій йдеться про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено до говором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З огляду на частину 3 статті 651 ЦК України, частину 1 статті 654 ЦК України, та частину 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також з урахуванням пункту 31 Договорів оренди землі, Комісія прийшла до висновку, що для державної реєстрації припинення іншого речового права, права оренди, як складного юридичного факту, державними реєстраторами прав на нерухоме майно підлягали встановленню наступні обставини: наявність в до говорі оренди землі умови про його дострокове розірвання; дотримання зацікавленою стороною договору, умов про його дострокове розірвання; дотримання зацікавленою стороною договору письмової форми заяви про дострокове розірвання договору; дотримання зацікавленою стороною договору умов договору щодо строків направлення іншій стороні за договором заяви про дострокове розірвання такого договору.

Окрім того, згідно пункт 4 частини 1 статті 611 ЦК України, Комісія у висновку зазначає, що у випадку, який розглядається, до строкове розірвання договору оренди в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця не позбавляє орендатора права звернутися з позовом до орендодавця про відшкодування завданих збитків.

Втім, Комісія вивчивши скарги та пояснення державних реєстраторів прав, дослідивши додані до них документи, перевіривши відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заслухавши пояснення запрошених до розгляду скарг осіб, прийшла до висновку, що скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, Комісія прийшла до висновку, що, за загальним правилом, одностороння відмова від договору, не допускається, якщо інше не передбачено самим договором. Договір змінюється та/або розривається у тій самій формі в якій укладено такий договір.

Комісія, шляхом перевірки відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, також встановила, що TOB "CK ВОСТОК" є правонаступником Сільськогосподарського кооперативу "ВОСТОК" (; місцезнаходження: 64320, Харківська область, Ізюмський район, село Бугаївка, вулиця Центральна, будинок 40), або сторони за Договором оренди землі. Сільськогосподарський кооператив "ВОСТОК" припинено 21.03.2011 внаслідок пере творення, номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи 5000072.

У відповідності до частини четвертої статті 16 Закону України "Про оренду землі" зміна найменування сторін договору оренди землі, зокрема внаслідок реорганізації юридичної особи або зміни типу акціонерного товариства, не є підставою для внесення змін до договору оренди землі та/або його переоформлення.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України "Про оренду землі" в редакції Закону України №3038-VI від 17.02.2011, яка була чинною на момент державної реєстрації припинення Сільськогосподарського кооперативу "ВОСТОК", реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не перед бачено договором оренди землі.

Колегія суддів зазначає, реорганізація юридичної особи-орендаря - Сільськогосподарського кооперативу "ВОСТОК" не є підставою для зміни умов або припинення договору оренди, адже така умова не передбачена до говором оренди землі від 21.03.2006 між ОСОБА_12 та СК "ВОСТОК" та договором від 16.01.2006 між ОСОБА_17 та СК «Восток».

Заявником в процедурі державної реєстрації до заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серед інших документів, подано заяву у формі письмового попередження про дострокове розірвання договору оренди землі від 06.09.2016, за підписом представника за довіреністю ОСОБА_18 (підстава представництва: довіреності ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_18 від 12.08.2016, посвідчені приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_13, реєстрові № 1310, № 1312).

Так, Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_18, заявником в процедурі державної реєстрації та сторони за вказаними вище договорами оренди землі, з урахуванням правил представництва, дотримано умов, передбачених пунктом 31 Договору оренди землі, в частині порядку, форми та строків повідомлення іншої сторони до говору про розірвання договорів в односторонньому порядку, в строк до 1 листопада по точного року.

З заяви у формі попередження про дострокове розірвання договору оренди вбачається, що 06.09.2016 зазначений документ вручений представником заявника ОСОБА_18 уповноваженому представнику ТОВ "СК ВОСТОК" під розписку та зареєстровано останнім за №10.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про оренду землі" та пункт 31 Договорів оренди землі, Комісія встановила, що направлення заяви у формі письмового попередження про дострокове розірвання договорів оренди землі від 16.01.2006 та 21.03.2006 є необхідною та достатньою умовою на підтвердження волевиявлення ОСОБА_12 та ОСОБА_11, (суб'єкти правовідносин) - сторін за вказаними до говорами, скористатися передбаченим договорами оренди землі правом, розірвати їх в односторонньому порядку та припинити договірні відносини із ТОВ "СК ВОСТОК", яке є правонаступником СК "ВОСТОК".

Отже, направлення листа-відповіді на вказану вище заяву ТОВ "СК ВОСТОК" №382 від 13.09.2016 на ім'я ОСОБА_18 є належним та достатнім доказом на підтвердження того факту, що ТОВ "СК ВОСТОК" в особі директора ОСОБА_16, було достеменно відомо про дострокове розірвання ОСОБА_12А та ОСОБА_11 вказаних вище до говорів оренди землі в односторонньому порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії заявників скарг щодо направлення заяв у формі письмового попередження про дострокове розірвання договорів оренди землі є правоприпиняючим фактом, та спрямовані на припинення договірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг з огляду на ці обставини, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки: "документального підтвердження припинення зобов'язань відповідно до п.п. 18, 24 Договорів оренди землі та письмову угоду про розірвання відповідно до ст. 654 ЦК України", на чому наголошують державні реєстратори в оскаржуваних рішеннях, закон не вимагає.

Щодо доводів апеляційних скарги, стосовно процедури розгляду скарги, слід зазначити, що розгляд скарг віднесено до повноважень Головного територіального управління юстиції у Харківській області, як суб'єкта розгляду скарг.

Строк розгляду скарги обраховується з дати її реєстрації належним суб'єктом розгляду скарги. При цьому вимога щодо строків подання скарги вважається ви конаною, якщо така скарга подана у відповідні строки до суб'єкта розгляду скарги, який пересилав її до належного суб'єкта розгляду скарги.

Відповідно до абзацу 3 ч. 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть продовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що скарги ОСОБА_12 та ОСОБА_11 подані до управління юстиції представником ОСОБА_7 18.07.2017 про що свідчить штамп вхідної кореспонденції.

Також, матеріали справ, сформовані за результатами розгляду зазначених скарг містять повідомлення від 11.08.2017 №71-1651/08.03-08, яке адресоване ОСОБА_7 про продовження строків розгляду скарги. Одночасно й приєднаний до матеріалів лист написаний власноруч ОСОБА_7 про ознайомлення останнього з датою, часом та місцем проведення засідання Комісії.

Отже, виходячи з вищезазначеного, скарга розглянута в межах строків, передбачених законодавством.

До того ж, матеріали місять листи від 23.08.2017 №71-1650/08.03-08 щодо повідомлення про засідання Комісії з розгляду скарги ОСОБА_12 (Н-1651 від 18.07.2017) та ОСОБА_11 (Н-1650 від 18.07.2017), які рекомендованими листами надіслані кері внику ТОВ «СК Восток» ОСОБА_16 з відміткою про отримання 29.08.2017.

Пунктом 9 Порядку 1128 встановлено, що неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Серед матеріалів за результатами розгляду скарг, наявні звернення від 20.06.2017 року ОСОБА_7 до державних реєстраторів прав на нерухоме майно (ОСОБА_22., ОСОБА_21., ОСОБА_20) з приводу прийнятих ними рішень про зупинення розгляду заяв про державну реєстрацію прав, в яких зазначено правове обґрунтування та докази правомірності розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку (копія Витяга з Державного реєстру прав на нерухоме майно, де воно припинено). При цьому, до говір оренди землі укладений з тим самим орендарем та умови припинення тіж самі.

При розгляді скарг встановлено, що підписантом до скарги додано засвідчені відповідно до вимог Закону України "Про нотаріат" копії довіреностей ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_7 від 02.06.2017, посвідчені приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_13 реєстрові № 810 та 812.

За змістом вказаних вище довіреностей вбачається, що зазначені документи ви дано довірителем ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на ім'я повіреного й підписанта скарг - ОСОБА_19 на представництво інтересів довірителів з метою керування та розпорядження належного їм майна, зокрема, земельних ділянок.

Колегія суддів зазначає, що вказані вище довіреності, серед інших повноважень, передбачали подання та під писання від імені довірителя та на його ім'я заяв особистого характеру; подання та одержання документів в органах реєстрації речових прав на нерухоме майно, та з усіх без винятку питань, пов'язаних з належним довірителям майном.Також довіреності уповноважували представника на ведення справ від свого імені в усіх державних установах, підприємствах будь - яких форм власності, а також представляти інтереси в будь - яких установах та підприємствах.

З огляду на те, що відносини із державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а так само порядок звернення та розгляду скарг у сфері державної реєстрації врегульовано одним Законом, а саме: Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є правовими відносинами за своїм змістом та виникли з одних й тих самих підстав, Комісія дійшла до висновку про до статність повноважень на звернення зі скаргами до Головного територіального управління юстиції у Харківській області на прийняті в процедурі державної реєстрації речових прав рішення.

Отже, Комісією було вірно встановлено, що державними реєстраторами при прийнятті оскаржуваних рішень порушені вимоги абзацу шостого пу нкту 1 частини 3 статті 10, пунктів 4, 5 частини 1 статті 18, пункту 1 частини 1 статті 23, пунктів 4, 8 частини 1 статті 24, абзацу першого частини 2 статті 24, пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", адже державна реєстрація припинення іншого речового права в цьому випадку пов'язана із одностороннім розірванням вказаного вище договорів оренди землі, а не з належним чи неналежним виконанням умов або зобов'язань, перед бачених пунктами 18, 24 договорів оренди землі, які безпосередньо не пов'язані з державною реєстрацією припинення іншого речового права - права оренди за ініціативою орендодавця на підставі пункту 31 договорів оренди землі, на чому наголошують державні реєстратори в своїх рішеннях.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки допущені державними реєстраторами порушення вимог чинного законодавства України у сфері державної реєстрації прав призвели до обмеження права власників, ОСОБА_12 та ОСОБА_11, на вільне користування належними їм земельними ділянками, то прийняті на підставі висновків Комісії, суб'єктом розгляду скарги Накази від 04.09.2017 №349/4 та №350/4 є обгрунтованими та прийнятими на підставі та в межах діючого законодавства.

Відповідно до п. 4 ст. 5 КАС України суб"єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не передбачає права Департаменту державної реєстрації та державного реєстратора щодо звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження рішення територіального органу Міністерства юстиції за наслідками розгляду скарги.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 року по справі № 820/4389/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивачів та третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_20, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_21, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_22, Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Восток" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі № 820/4389/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка В.О. Бондар
Повний текст постанови складено 22.01.2018.