Справа № 749/957/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 749/957/17 Головуючий у І інстанції: Шаповал З.О.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності учасників справи відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2017 року (дата складання повного тексту 11 вересня 2017 року) у справі за адміністративним позовом Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

16 серпня 2017 року Корюківське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до Щорського районного суду Чернігівської області з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просило визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення з Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України витрат виконавчого провадження від 27 липня 2017 року ВП №52496823 у сумі 66,40 грн.

Постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2017 року позовні вимоги Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задоволено, визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області Данилевського О.М. про стягнення з Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України витрат виконавчого провадження у сумі 66,40 грн. від 27 липня 2017 року ВП №52496823.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у постанові про стягнення з боржника витрат включено лише плату за користування АСВП та відправлення рекомендованого листа, які підлягають стягненню з боржника у будь-якому випадку.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. В суді першої інстанції позиція позивача обґрунтовувалась тим, що віднесені витрати на канцелярські товари, оплату вартості комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв'язку, інші непрямі витрати не відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження», а отже внесені в постанову про стягнення витрат виконавчого провадження безпідставно.

Учасники справи про дату, час і місце слухання справи в розумінні вимог КАС України повідомлені належним чином, до суду апеляційної інстанції не з'явилися.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, тому у відповідності до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 21 вересня 2016 року Щорським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист №749/435/16-а, яким зобов'язано Корюківське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_4 з 01 квітня 2016 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, з врахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та довідки Чепелівської сільської ради Щорського району Чернігівської області №117/03-13 від 12 квітня 2016 року.

Вказаний виконавчий лист подано на примусове виконання у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 28 вересня 2016 року.

04 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52496823 з примусового виконання виконавчого листа Щорського районного суду Чернігівської області №749/435/16-а від 21 вересня 2016 року; надано строк боржнику для самостійного виконання до 11 жовтня 2016 року та зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк та ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та провадженням виконавчих дій. Зазначена постанова направлена на адресу стягувача та боржника та отримана ними 06 жовтня 2016 року.

27 липня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Данілевським О.М. винесено постанову ВП №52496823 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, згідно якої, керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», стягнуто з боржника Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України витрати на проведення виконавчих дій у сумі 66,40 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. про закінчення виконавчого провадження ВП №52496823 від 26 грудня 2017 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №749/435/16-а від 21 вересня 2016 року у зв'язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що віднесені витрати на канцелярські товари, оплату вартості комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв'язку, інші прямі та непрямі витрати не відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження», а отже внесені в постанову від 27 липня 2017 року про стягнення витрат виконавчого провадження безпідставно, у зв'язку з чим постанова від 27 липня 2017 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Данілевського О.М. у виконавчому провадженні ВП №52496823 про стягнення витрат виконавчого провадження є неправомірною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження) кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Пунктом 2 р.VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, встановлено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься або на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а також у випадку повернення виконавчого документа стягувачу або при закінченні виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 10 жовтня 2016 року №2717/05, який надійшов до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 08 грудня 2016 року, позивач повідомив державного виконавця про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_4 згідно розпорядження №119384 від 10 жовтня 2016 року.

Згідно розпорядження №52496823, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 27 липня 2017 року, 19 липня 2017 року надійшли грошові кошти в сумі 3419,98 грн. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №749/435/16-а, виданого 21 вересня 2016 року, що свідчить про стягнення з боржника грошових сум та необхідності їх розподілу.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), 2) пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку), 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності-суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою, 8) сплата судового збору, 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до р.ІІ наведеного наказу, розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п'яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 №3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 05 січня 2017 року установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

У постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №52496823 від 27 липня 2017 року зазначено, що витрати виконавчого провадження складають 66,40 грн., з них: витрати АСВП 51,00 грн.; направлення рекомендованого листа: 1*11,40=11,40 грн.; друк 1 аркуша (папір включено): 0,50*8=4 грн.

Таким чином, в оскаржуваній постанові наведено розрахунок здійснених державним виконавцем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5, а також враховуючи Розміри витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, затверджених начальником Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 03 лютого 2017 року та 16 червня 2017 року.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні докази проведення державним виконавцем відповідних виконавчих дій, що призвели до формування витрат виконавчого провадження, зокрема, користування автоматизованою системою виконавчого провадження, друк документів та направлення рекомендованих листів сторонам виконавчого провадження, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, копії яких надані відповідачем.

В той же час, виконання боржником судового рішення не звільняє його від обов'язку відшкодовувати витрати, що були понесені під час виконавчого провадження з виконання виконавчого документу.

Твердження позивача щодо заборони використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не може свідчити про протиправність оскаржуваної постанови.

Посилання позивача на п.7 р.ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII є безпідставним, оскільки згідно з вказаним пунктом виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є окремою виконавчою дією, яка була розпочата після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, то вона має здійснюватися відповідно до цього Закону.

В той же час, норми п.п.6, 7 ч.4 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, що були чинними на момент відкриття виконавчого провадження ВП №52496823, передбачали, що до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Колегія суддів звертає увагу, що виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, тобто їх друк та направлення сторонам виконавчого провадження засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням, а також користування автоматизованою системою виконавчого провадження, належить до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Разом з тим, твердження позивача та висновок суду першої інстанції, що в оскаржувану постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27 липня 2017 року ВП №52496823 внесено витрати на канцелярські товари, оплату вартості комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв'язку, інші прямі та непрямі витрати є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що при винесенні 27 липня 2017 року постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №52496823 відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим права позивача, як боржника у виконавчому провадженні, за захистом яких останній звернувся до суду, відповідачем не порушені та відсутні підстави для скасування зазначеної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2018 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук