Справа № 800/63/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

22.01.2018 м. Київ А/9901/30/18 800/63/16
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мороз Л.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Попкова Павла Олександровича про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 18 жовтня 2017 року у справі № 800/63/16 за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя, третя особа - Міністерство юстиції України, про визнання незаконним та скасування рішення від 24 грудня 2015 року № 1204/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з порушенням ним вимог щодо несумісності», -

ВСТАНОВИВ :

13 листопада 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвоката Попкова Павла Олександровича про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 18 жовтня 2017 року у справі № 800/63/16, подана в порядку глави 3 розділу 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII)

Проте, питання про допуск справи до провадження відповідно до статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (у вказаній вище редакції) Верховним Судом України вирішено не було.

На підставі розпорядження Керівника апарату Верховного Суду України від 02 січня 2018 року № 4/0/19-18 зазначена заява супровідним листом від 03 січня 2018 року № 21-2166а17 передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Так, Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України діють у межах їх повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Також, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» яким, зокрема Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом оскарження в суді першої інстанції (Вищому адміністративному суді України) було рішення Вищої ради юстиції від 24 грудня 2015 року № 1204/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з порушенням ним вимог щодо несумісності».

Особливості провадження у зазначеній категорії справ були визначені статтею 1711 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна до 15 грудня 2017 року), за приписами частини шостої якої рішення Вищого адміністративного суду України щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема Вищої ради правосуддя могли бути переглянуті Верховним Судом України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі статтею 235 цього Кодексу Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За приписами пункту 2 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (у вказаній вище редакції) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень Вищого адміністративного суду України з питань, передбачених статтею 1711 цього Кодексу.

Проте, Кодексом адміністративного судочинства України, як в редакції чинній на момент подачі заяви про перегляд судового рішення так і у чинній редакції передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим слід зазначити, що статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) визначено особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Згідно з частиною 1 цієї статті правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;

2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів;

3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів;

4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Частиною другою статті 266 цього Кодексу передбачено, що адміністративні с прави, зазначені у пунктах 1 - 3 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п'яти суддів.

Відповідно до частини п'ятої цієї статті судом апеляційної інстанції у справах, визначених частиною другою цієї статті, є Велика Палата Верховного Суду. Судове рішення Верховного Суду у таких справах набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Згідно з частиною третьою статті 23 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, визначених цим Кодексом, Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції судові рішення у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції.

Аналогічні приписи закріплено і у статті 292 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено підстави для передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого.

Так, згідно з частиною першою цієї статті суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо:

1) до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване у встановленому законом порядку, місце проживання (перебування) якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;

3) після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;

4) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

5) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу адміністративного суду, який розглядав справу;

6) однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду;

7) справа підлягає розгляду як зразкова у порядку, визначеному статтею 290 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейська комісія з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказала, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Аналогічна позиція була висловлена Європейським судом з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Враховуючи, що на даний час питання про перегляд судового рішення Вищого адміністративного суду України, ухваленого як судом першої інстанції, тобто перегляд такого рішення в апеляційному порядку, віднесено до компетенції Великої Палати Верховного Суду, тому справу № 800/63/16 належить передати до Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 23, 29, 266, 292 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу №800/63/16 за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя, третя особа - Міністерство юстиції України, про визнання незаконним та скасування рішення від 24 грудня 2015 року №1204/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з порушенням ним вимог щодо несумісності» - передати на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз