Справа № 813/2716/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/9985/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року у справі за позовом ТзОВ "Синтезгруп" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним наказу та його скасування,-

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ "Синтезгруп" 21.07.2017 року звернулась із позовом в суд до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним наказу та його скасування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказ № 1671 від 03.05.2017 року начальника ГУ ДФС у Львівській області Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ " Синтезгруп " є протиправним та підлягає скасуванню. Вказують на те, що запит не містить жодних конкретних підстав для його надіслання, а також не наведено конкретних фактів, що свідчили б про порушення ТзОВ " Синтезгруп " податкового законодавства, а ґрунтується лише на припущеннях щодо нереального здійснення ТОВ " Синтезгруп " господарських операцій. Таким чином, контролюючим органом не дотримано порядку прийняття спірного рішення. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що у запиті від 07.02.2017 року № 825/10/13-01-14-08-13 чітко зазначено норми права, на підставі яких такий запит скеровувався, норми права, які порушуються діями позивача, а також факти відображення недостовірних даних у податкових деклараціях ТзОВ Синтезгруп.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями у визначений законом строк. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Однак, у випадку, якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена. Встановлення законодавцем вказаного правила спрямоване на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

В той же час, суб'єкт господарювання має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді. При цьому, право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 27 січня 2015 року по справі №21-425а14 та від 16 лютого 2016 року по справі №21-2749а15, де вказано, що нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналізуючи зміст спірного наказу, суд враховує, що такий також не містить зазначення будь-якої податкової інформації, що свідчила б про можливі порушення з боку позивача вимог валютного, податкового та іншого не врегульованого Податковим кодексом України законодавства. Натомість контролюючий орган обмежився лише загальними посиланнями на норми права. Отже, недотримання відповідачем обов'язкових умов для проведення позапланової виїзної документальної перевірки дає підстави суду для висновку про необґрунтованість прийнятого наказу від 03.05.2017 року № 1671 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Синтезгруп та наявність підстав для його скасування.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

На адресу позивача надійшов запит за вих. № 825/10/13-01-14-08-13 від 07.02.2017 року Про надання інформації (пояснень) та її документального підтвердження , в якому, із посиланням на підп.16.1.5, підп.16.1.7 п.16.1 ст.16, підп.20.1.2 п.20.1 ст.20, підп.1 і підп.3 абз.3 п.73.3 ст.73, підп.78.1.1 і п.п.78.1.4 п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України, містилася вимога щодо надання інформації та її документального підтвердження, які стосуються господарських відносин ТзОВ Синтезгруп за період з 01.04.2014 року по 30.09.2015 року із субєктами господарювання: ТзОВ Брамарь, ТзОВ Алістар прожект, ТзОВ Зевс буд, ТзОВ Юнітек трейд, ТзОВ Профпідряд, ТзОВ Шивада, ТзОВ Домус Альянс, ТзОВ Арнік. 13.03.2017 року позивач надав відповідь на такий запит (вих. № 59), в якій відповідно до положень абз.7 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України відмовив у наданні інформації, оскільки платник податків звільняється від обовязку надавати відповідь на запит складений з порушенням вимог, викладених у абзацах першому та другому п. 73.3 ст. 73 ПК України. 03.05.2017 року начальник Головного управління ДФС у Львівський області ОСОБА_1, у відповідності до вимог підп.16.1.5 і підп.16.1.7 п.16.1 ст.16, підп.20.1.2 п.20.1 ст.20, пунктів 1 і 3 абзацу 3 пп. 73.3 ст.73, підп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, розглянувши доповідну записку начальника управління аудиту Головного управління ДФС у Львівський області ОСОБА_2 від 27.04.2017 року № 155/13-01-14-08-15, видав оспорюваний наказ № 1671 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Синтезгруп з питань проведення взаємовідносин із ТзОВ Брамарь, ТзОВ Алістар прожект, ТзОВ Зевс буд, ТзОВ Юнітек трейд, ТзОВ Профпідряд, ТзОВ Шивада, ТзОВ Домус Альянс, ТзОВ Арнік за період 01.04.2014 30.09.2015рр.

Не погоджуючись із вищенаведеним наказом, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Положеннями ст.21 Податкового кодексу України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, у т. ч. наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Згідно з п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підп.20.1.14 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючим органам надано право у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Наведений законодавчий припис кореспондується з положеннями п.73.3 ст.73 цього ж Кодексу, в силу якого контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Відповідно до абз.абз.5, 7 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Суд встановив, що відповідач просив позивача надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) з приводу господарських відносин з ТзОВ Синтезгруп з питань проведення взаємовідносин із ТзОВ Брамарь, ТзОВ Алістар прожект, ТзОВ Зевс буд, ТзОВ Юнітек трейд, ТзОВ Профпідряд, ТзОВ Шивада, ТзОВ Домус Альянс, ТзОВ Арнік за період 01.04.2014 30.09.2015рр. При цьому, в якості правових підстав для надіслання запиту контролюючий орган визначив такі підстави як: результати аналізу показників, що містяться у податковій декларації з ПДВ, поданій платником податків за відповідний період; результати аналізу податкової інформації, отриманої й опрацьованої відповідно до ст.ст.72-74 Податкового кодексу України. На підставі вказаного відповідач дійшов висновку про здійснення документального оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення з придбання/продажу із постачальником, що свідчить про недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків. Водночас конкретної інформації, яка це підтверджує, контролюючий орган не зазначив.

Суд враховує, що вимога про надання відповідної інформації має визначати у запиті саме фактичні дані підстави, тобто наявність конкретних обставин, а не посилання на відповідні норми Податкового кодексу України. У разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені підп.1 та підп.3 абз.3 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, податковим органом має бути вказано в такому запиті, які саме факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, виявлено податковим органом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не в змозі надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Доводи відповідача про те, що у запиті зазначено про виявлення недостовірних даних у поданих ТзОВ Синтез груп деклараціях суд вважає необґрунтованими, оскільки у вказаному запиті податкового органу не міститься жодних відомостей про виявлені факти під час аналізу податкової звітності з ПДВ з використанням результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів даних ЄРПН, які свідчать про можливі порушення позивачем або його контрагентом вимог податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Крім того, відповідачем не надано на вимогу суду інформації, яка зазначена у запиті в якості правових підстав.

За таких обставин, суд приходить висновку, що запит відповідача Про надання інформації та її документального підтвердження за вих. № 825/10/13-01-14-08-13 від 07.02.2017 року був оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, а тому позивач, з огляду на положення абз.7 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, звільнений від обов'язку надавати відповідь на вказаний запит.

Вказана правова позиція суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 23.02.2017 року у справі №К/800/25008/16.

В той же час, ненадання платником пояснень та їх документальних підтверджень у визначеному законом порядку є обставиною, з якою підп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України пов'язує здійснення документальної позапланової перевірки.

Так, за змістом підп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, який був правовою підставою для видання оспорюваного наказу № 1671 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Синтезгруп, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями у визначений законом строк. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Однак, у випадку, якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена. Встановлення законодавцем вказаного правила спрямоване на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

В той же час, суб'єкт господарювання має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді. При цьому, право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 27 січня 2015 року по справі №21-425а14 та від 16 лютого 2016 року по справі №21-2749а15, де вказано, що нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналізуючи зміст спірного наказу, суд враховує, що такий також не містить зазначення будь-якої податкової інформації, що свідчила б про можливі порушення з боку позивача вимог валютного, податкового та іншого не врегульованого Податковим кодексом України законодавства. Натомість контролюючий орган обмежився лише загальними посиланнями на норми права. Отже, недотримання відповідачем обов'язкових умов для проведення позапланової виїзної документальної перевірки дає підстави суду для висновку про необґрунтованість прийнятого наказу від 03.05.2017 року № 1671 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Синтезгруп та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин, що передували прийняттю оскаржуваного наказу, з огляду на положення підп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, суд приходить висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в існування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення. В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають задоволенню. А тому, спірне рішення слід скасувати, як протиправне.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року у справі № 813/2716/17 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку адміністративного судочинства протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 24 січня 2018 року.