Справа № 754/11724/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м Києві, в якому просила: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в переведенні на пенсію, у зв'язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захисти громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобов'язати відповідача перевести позивача з 24.03.2016р. на пенсію, у зв'язку з втратою годувальника - ОСОБА_7, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захисти громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку її померлого чоловіка - ОСОБА_7, одержаного за роботу в зоні відчуження за період з 03.05.1986р. - 04.05.1986р., відповідно до довідки № 286 від 25.04.1997р.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м Києві щодо відмови у переведенні ОСОБА_6 на пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_7, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захисти громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м Києві перевести ОСОБА_6 на пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_7, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захисти громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 24.03.2016р. у розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку, одержаного ОСОБА_7 за роботу в зоні відчуження, відповідно до довідки № 286 від 25.04.1997р.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи сторони до суду не прибули.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м Києві та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_7.

До моменту смерті ОСОБА_7 він перебував на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м Києві та отримував пенсію по інвалідності, у зв'язку з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

22.06.2016р. ОСОБА_6 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м Києві із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, листом відповідача від 21.06.2017р. позивачу було направлено відповідь про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника, посилаючись на те, що на момент звернення позивача первинні документи, які підтверджують періоди перебування померлого годувальника в зоні відчуження та первинні документи, на підставі яких складена довідка про заробітну плату годувальника за роботу в зоні відчуження - відсутні.

Не погоджуючись з вказаною відмовою відповідача щодо переведення на пенсію по втраті годувальника, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Згідно з підпунктом 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, в разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Тобто, розмір пенсії по інвалідності ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Перелік документів, які додаються до заяви про перерахунок пенсії, визначаються відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 14 Порядку, до заяви про перерахунок пенсії у зв'язку з урахуванням страхового стажу та заробітної плати після призначення пенсії, у зв'язку із зміною кількості членів сім'ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами «б», «в», «ґ» пункту 7, пунктом 13.

Відповідно до пункту «в» пункту 7 Порядку, до заяви про перерахунок пенсії додається довідка про заробітну плату особи.

В силу частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення», сім'ї годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, а також сім'ї померлого пенсіонера пенсія призначається незалежно від стажу роботи годувальника.

Положеннями ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка встановлює розміри пенсії у зв'язку з втратою годувальника, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Виходячи з наведених законодавчих норм, пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату, чи пенсію).

Згідно із частиною третьою статті 45 цього Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При цьому, розмір такої пенсії не є сталим і залежить від змін, які відбуваються у законодавстві, проте не може бути меншим від початкової суми, обчисленої від розміру пенсії померлого годувальника.

Виходячи зі змісту наведених норм, отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що була призначена померлому годувальнику.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м Києві та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_7. Згідно з Експертним висновком від 16.05.2016р. № 8380, ОСОБА_7 помер через захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

До моменту смерті ОСОБА_7 він перебував на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м Києві та отримував пенсію по інвалідності, у зв'язку з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

22.06.2016р. ОСОБА_6 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м Києві із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При поданні заяви про призначення пенсії позивачем було надано: свідоцтво про смерть ОСОБА_7, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_7, довідку видану позивачу, як дружині ліквідатора 1 категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, яка є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених ст.ст. 20, 48, 52, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захисти громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», експертний висновок про встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС, частину первинних документів.

Стосовно посилань відповідача на відсутність первинних документів та оригіналів довідок про періоди роботи і заробітну плату необхідно зазначити, що факт нарахування і виплати померлому ОСОБА_7 пенсії із заробітку отриманого ним за роботи під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджує правомірність зазначених у наданих документах даних, а тому, жодних правових підстав для повторного надання позивачем їх оригіналів з метою отримання вже призначеної раніше пенсії померлого чоловіка немає.

Пенсія померлого годувальника ОСОБА_7 була призначена та виплачувалась в розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку, одержаного ним за роботу в зоні відчуження в 1986 році, а саме: 03.05.1986р. - 04.05.1986р., у відповідності до положень ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підтвердження зазначених обставин позивачем було надано: копію Довідки № 104 від 12.03.1991р. про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 12.08.1986р. № 294; копію Довідки № 286 від 25.04.1997р. про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в якій проведений розрахунок заробітної плати за роботу в населених пунктах зони відчуження в період з 03.05.1986р. по 04.05.1986р.; копію протоколу заробітку від 01.04.2012р. в якій зазначений період заробітку для обчислення пенсії з 03.05.1986р. по 04.05.1986р.; копію розпорядження на перерахунок пенсії з 01.01.2012р., в якому зазначений період заробітку, що ввійшов до розрахунку пенсії: 03.05.1986р. по 04.05.1986р.

Таким чином, враховуючи положення ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Заробіток одержаний за роботу в зоні відчуження встановлюється на підставі довідки про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яка міститься в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_7 Зазначені документи, були прийняті органом Пенсійного фонду як належні, про наявність будь-яких розбіжностей у них відповідачем не зазначалося.

Доводи апелянта щодо невідповідності наданих документів та наявності в них розбіжностей щодо суми отриманого ОСОБА_7 заробітку за час роботи по ліквідації ЧАЕС колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки пенсія померлому ОСОБА_7 була розрахована на підставі документів наявних у його пенсійній справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Оскільки, дії відповідача щодо відмови про перехід на пенсію по втраті годувальника не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов'язання відповідача перевести ОСОБА_6 на пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_7, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 24.03.2016р. в розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м Києві залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.
Повний текст постанови виготовлено 22.01.2018 року