Справа № 755/2238/17
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/527/17, cправа № 755/2238/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» грудня 2017 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Деменковій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними й зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить: визнати незаконними дії Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у виплаті їй заборгованості з державного допомоги при народженні її дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області виплатити їй державну допомогу при народженні дітей з моменту припинення і до 31 січня 2016 року.

В обґрунтування вимог зазначається, що позивач є матір'ю двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус внутрішньо переміщеної особи. При народженні дітей позивач отримувала державну допомогу у місті Красний Луг Луганської області. Після прибуття на підконтрольну територію України, звернулася до відповідача із відповідною заявою про продовження виплати, а також виплату заборгованості, що виникла у зв'язку із припинення нарахування соціальних виплат у районі проведення антитерористичної операції. 29 березня 2016 року позивачу поновлено виплату державної допомоги, однак заборгованість з моменту припинення і до 31 січня 2016 року не перераховано. Відмова мотивована тим, що довідка про суму та період виплати допомоги від 24 квітня 2015 року завірена печаткою окупаційної влади, так званої «ЛНР». Позивач вважає відмову незаконною і такою, що порушує її права як внутрішньо переміщеної особи.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. У подальшому 27 грудня 2017 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області - Вінниченко М.В. позовні вимоги не визнала, пояснила, що 02 лютого 2016 року ОСОБА_1 та її малолітні діти зареєструвалися в управлінні як внутрішньо переміщені особи із зони проведення антитерористичної операції. 03 лютого 2016 року позивач звернулася до управління із заявою про призначення (поновлення) державної соціальної допомоги при народженні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та надала особову справу з попереднього місця отримання допомоги. В особовій справі наявні довідки від 23 квітня 2015 року та період виплати допомоги при народженні, виписані на бланках та завірені печаткою адміністрації міста Красний Луч, ЛНР. Такі довідки є недійсними і не можуть бути враховані у роботі, так як видані органом на тимчасово окупованій території. 29 березня 2016 року ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дітей з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2017 року в сумі - 2 542 грн. 22 коп. щомісячно. 27 грудня 2017 року від начальника управління надійшов лист про розгляд даної справи без участі представника управління.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір'ю двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки № 1381 від 02 лютого 2016 року ОСОБА_1 та її неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, взяті на облік внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту Броварської районної державної адміністрації Київської області.

03 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги при народженні дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області від 29 березня 2016 року з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2017 року ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини.

Із копії особової справи ОСОБА_1 вбачається, що остання отримувала допомогу при народженні двох дітей в УПСЗН Краснолуцької міської ради. Відповідно до відмітки на атестаті допомога при народженні дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачу виплачувалася до липня 2014 року, у липні 2014 року нарахована допомога, однак вилучена із виплатних відомостей, виплати з серпня 20104 року по грудень 2014 року не формувалися. З метою захисту прав позивача, суд приймає до уваги документи, видані органами, що діють на тимчасово окупованій території та оцінює їх разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

Відповідно до розпорядження № 4 від 23 квітня 2015 року у зв'язку із виїздом ОСОБА_1 припинено виплату допомоги при народженні дітей. Разом з тим, як встановлено із матеріалів справи позивач, починаючи з 01 липня 2014 року по момент поновлення виплати - з 01 лютого 2016 року, допомогу при народженні дітей не отримувала.

Суть спірних правовідносин регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (Порядок № 1751) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року на відповідача покладено зобов'язання вживати всіх можливих заходів спрямованих на розв'язання проблем пов'язаних із соціальним захистом громадян цієї категорії в тому числі відновлення соціальних виплат.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У силу вимог частини першої статті 13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими законами України. Зокрема, допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сім'ям з дітьми, закріпленим у статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зазначає, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до частин сьомої та дев'ятої статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Таким чином з урахуванням інтересів дітей та обставин встановлених судом, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання допомоги при народженні дітей за період із 01 липня 2014 року по 31 січня 2016 року, так як виплата такої допомоги припинена не з вини одержувача, відповідно чинним законодавством не передбачені обмеження в часі щодо поновлення такої виплати.

Суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на ті обставини, що ОСОБА_1 пропустила строк на звернення до суду за захистом своїх прав. При цьому судом враховується, що позивач та її діти як громадяни України мають право на соціальний захист від держави, який передбачає комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, держава зобов'язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Позивач, в сім'ї якої виховуються та проживають неповнолітні діти, має право на державну допомогу, яка надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволенні даного позову з огляду на його обґрунтованість. Так, при розгляді справи встановлено, що з 01 липня 2014 року позивачу припинено нарахування допомоги при народженні дітей, отже відповідача слід зобов'язати виплатити таку допомогу до моменту її поновлення, а саме до 31 січня

2016 року.

Керуючись статтями 243-246 КАС України, Броварський міськрайонний суд

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 заборгованості з державної допомоги при народженні дітей.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 липня 2014 року і до 31 січня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів із дня отримання повного тексту рішення суду, шляхом подання апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин