Справа № 450/3361/17
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/3361/17 Провадження № 2-а/450/194/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управляння патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії УФФ №216089 від 23.11.2017 року,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №216089 від 23.11.2017 року, винесену УПП у м. Львові ДПП.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржувана постанова винесена відповідачем із грубим порушення вимог чинного законодавства, є безпідставною та підлягає скасуванню, виходячи із наступного: при розгляді адмінсправи не складено протоколу, а винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу в даному випадку грубо порушує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі передбачені ст. 268 КУпАП. Позивач зазначає, що докази, на які покликався відповідач при розгляді справи, є неналежними та недопустимими, а саме: транспортний засіб позивача 23.11.2017 р. о 01:40:38 не знаходився у м. Львів, вул. Івана Кавалерідзе 21, як і взагалі, в зазчений час не перебував в стані руху, а перебував на «прилеглій» території, як зазначено в постанові по вул. Кавалерідзе, 27. Позивач не здійснював керування даним автомобілем в зазначений час взагалі, тобто не перебував за кермом даного ТЗ ні в зазначений у постанові час, ні в період, що йому передував чи за ним слідував. Про це було вказано інспектору відповідача, котрий назвав це байками, однак, жодних належних доказів (відеозапису) протилежного не надав. Позивач вказує на те, що у відповідача відсутні будь-які докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення чи взагалі самої події правопорушення. Вказані дії відповідача свідчать про однобічність розгляду справи та про надання переваги одним доказам над іншими. Наведене вище в сукупності свідчить про грубі порушення відповідачем норм КУпАП та інших законів України та підзаконних актів, а також про формальний підхід до розгляду справи та упередженість відповідача стосовно позивача. Тобто дії відповідача повною мірою не відповідають принципам, викладеним у ч.3 ст.2 КАС України, котрим мають відповідати рішення, дії суб'єктів владних повноважень. З огляду на що, просить суд позов задоволити в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з'явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею; якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції Платко Р. Р., серії ЕАА №216089 від 23.11.2017 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, 23.11.2017 року о 01:40:38 ОСОБА_1 транспортний засіб TOYOTA COROLLA д.н.з. НОМЕР_1, у м. Львові по вул. Кавалерідзе, 21, повертаючи з вул. Кавалерідзе в прилеглу територію не ввімкнув світлового покажчика відповідного повороту, чим порушив п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України (порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху).

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Проте, представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи, не надіслали відзив на адміністративний позов.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху, обставини викладені позивачем у позовній заяві представником відповідача не спростовано.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з'ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем жодних доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, вказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Управляння патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №216089 від 23.11.2017 року, винесену УПП у м. Львові ДПП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяІ. І. Мельничук