Справа № 700/880/17
Суддя: Добриднюк Н. О.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/880/17
Номер провадження 2-а/700/14/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді - Добриднюк Н.О.

при секретарі - Бондарчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/880/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до роти №8 батальйону №4 Управління патрульної поліції м.Києва Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії АР №508574 про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до роти №8 батальйону №4 Управління патрульної поліції м.Києва Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії АР №508574 про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування своїх вимог вказав, що 20.11.2017 року близько 05.00 год. він на власному автомобілі Мерседес Бенц д/н НОМЕР_1 рухався по автомобільній дорозі Київ-Одеса. На відрізку шляху між м.Біла Церква та м.Гребінки він здійснив обгін двох автомобілів, останній з яких був автомобіль патрульної поліції, який рухався з виключеними проблисковими маячками. Після чого вищевказаний автомобіль патрульної поліції зупинив його, пояснивши причину зупинки тим, що він порушив правила дорожнього руху, а саме «обгін заборонено». На підставі цього співробітник поліції виніс постанову серії АР №508574 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав на нього штраф в розмірі 425 грн. При прийнятті постанови працівники поліції керувалися тим, що він здійснив обгін в місці де це заборонене п.146 ПДР.

Вважає, що в його діях відсутні ознаки адміністративних правопорушень, оскільки він не порушував жодного з пункту заборони обгону ПДР України. Крім того, в оскаржуваній постанові взагалі не вказується яким чином в даному місці обгін заборонено, а щодо обгону двох чи більше автомобілів то його маневр повністю відповідав вимогам п.14.5 ПДР України.

З огляду на вищевикладене притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, а постанова серії АР №508571 в справі про адміністративне правопорушення від 20.11.2017 року підлягає до скасування, як незаконна.

Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій просить справу розглянути без його участі позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не повідомив сулу про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про що свідчить повідомлення про вручення судового відправлення.

Вислухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2017 року інспектором роти №8 батальйону №4 полку №1 управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції ст. лейтенантом поліції Скляренком В.С. було винесено постанову, згідно якої позивача притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно вищезазначеної постанови 20.11.2017 року о 05.00 год. ОСОБА_1 на 76 км автодороги М-05, Е95 керуючи автомобілем Мерседес Бенц д/н НОМЕР_1 здійснив обгін в місці де це заборонено п.14.6 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП дійсно передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил обгону і зустрічного розїзду, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.14.6 ПДР України обгін заборонено: на перехресті; на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; транспортного засобу, який здійснює обгін або об'їзд; у тунелях; на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Яким чином позивач порушив вимог п.14.6 ПДР України не зрозуміло, оскільки ні в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, ні в судовому засіданні відповідачем не було наведеного яким чином на вказаному відрізку дороги обгін заборонено.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на ствердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, не подано суду також і оригінал постанови серії АР №508574 від 20.11.2017 р..

З копії постанови серії АР №508574 від 20.11.2017 р. вбачається, що її зміст не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Зокрема, відповідно до ст..283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі змісту оскаржуваної постанови адміністративне правопорушення вчинене на 76 км автодороги Е95, в місці де заборонений обгін згідно п.14.6 ПДР, однак жодним чином не вказано саме місце забороненого обгону, це перехрестя, залізничний переїзд, тунель, міст, естакада, чи щось інше, що відповідає вказаному пункту ПДР де саме заборонений обгін.

Крім того, слід зазначити, що в п.5 оскаржуваної постанови вказано номерний знак автомобіля НОМЕР_2, тоді як автомобіль позивача марки Мерседес-бенц має д/н НОМЕР_1.

Отже, відповідач при складанні та винесенні постанови грубо порушив вимоги закону встановлені КУпАП. Зокрема, ст. 7 КУпАП, передбачає, що провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворго додержання законності. Застосування посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції та у точній відповідності з законом. Цих вимог закону відповідач не дотримався.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідженими у справі доказами достовірно встановлено факт складання відповідачем оскаржуваної постанови.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

В оскаржуваній постанові зазначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. Відсутні будь-які свідки події та їх пояснення, в самій постанові не відображено хто, куди та як їхав, в якому напрямку.

Таким чином доказів, які б об'єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б їх обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 252, 268, 276, 278, 279, 282 Кодексу України про адміністративне правопорушення, Конституції України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 72-77, 241, 246, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, 1965 року народження, жителя АДРЕСА_1 до роти №8 батальйону №4 Управління патрульної поліції м.Києва Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії АР №508574 про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Постанову серії АР №508574 від 20.11.2017 року винесену інспектром роти №8 батальйону №4 Управління патрульної поліції м.Києва Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення скасувати.

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в прядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Головуюча -