Справа № 825/959/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

825/959/17

ВЕРХОВНИЙ СУД

УХВАЛА

25.01.2018

м. Київ

К/9901/182/17

825/959/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мороз Л.Л., перевіривши касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Носівський цукровий завод» до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2017 року відповідачем направлено касаційну скаргу на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі №825/959/17.

У зв’язку з набранням 15 грудня 2017 року чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» зазначена касаційна скарга передана на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків шляхом надання документа про сплату судового збору.

На виконання зазначеної ухвали відповідачем направлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник посилається на ті обставини, що у Державної архітектурно-будівельної інспекції України у 2017 році закінчились кошти на сплату судового збору. Проте, жодних доказів щодо відсутності коштів у 2018 році скаржником не надано.

Відповідно до частини 2 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна на момент подачі касаційної скарги) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частинами 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як встановлено частиною 1 статті 133 цього Кодексу, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічне правило закріплене і у статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Положення наведених правових норм покликані забезпечити безперешкодний доступ особи до правосуддя, незважаючи на її майновий стан, а також гарантувати право на судовий захист усіх осіб, які такого потребують, але через певні фінансові (матеріальні) фактори, складнощі постійного або тимчасового характеру не можуть оплатити судові витрати повністю або частково у строк та в обсязі, встановлених законодавством.

Разом з тим, названі правові норми Закону України «Про судовий збір» і Кодексу адміністративного судочинства України не мають безумовного, абсолютного характеру і встановлюють певні умови, за наявності яких особа, яка звертається до суду з відповідною заявою чи скаргою, може скористатись можливостями, встановленими цими статтями в частині сплати судового збору.

Розглянувши вказане клопотання про відстрочення сплати судового збору, суддя-доповідач дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки відповідачем не надано належних доказів на його обґрунтування.

Таким чином, невиконання скаржником вимог про усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення відповідно до частини 3 статті 214 та пункту 1 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2136-VIII).

Згідно з частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У зв’язку з цим слід зазначити, що за приписами частини 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Виходячи з положень зазначеної вище норми та пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає касаційну скаргу заявникові, якщо він не усунув недоліки скарги, яка залишена без руху.

Згідно з частиною 7 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 169, 332 та підпунктом 12 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі №825/959/17 – повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз