Справа № 2а/0270/5435/12
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2013-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/5435/12
Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2013 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Каленюка Дмитра Анатолійовича

пердставника відповідача: Гореша Володимира Михайловича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про звільнення з військової служби за скороченням штату , -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з цим позовом, і просив зобов`язати Міністерство оборони України, Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону звільнити його з займаної посади помічника лікаря відділення невідкладної терапії, анестезіології, реанімації та детоксикації за скороченням штату з достроковим розірванням контракту від 26.06.2008 року.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 14 січня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстнції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим, позивач просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовну заяву в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти тверджень позивача заперечив, посилаючись на правомірність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та досліджено з матеріалів справи, позивач з 2003 року проходить військову службу у Збройних Силах України як помічник лікаря відділення невідкладної медичної допомоги, інтенсивної терапії, анестезіології, реанімації та детоксикації Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону.

Відповідно до контракту про проходження військової служби у Збройних силах України Міністерство оборони України в особі заступника Міністра оборони України з одного боку та позивачем з іншого, який взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних силах України протягом строку дії Контракту на умовах, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють проходження військової служби та цього Контракту, уклали Контракт строком на п`ять років з 26.08.2008 року по 26.06.2013 року. Не пізніше як за три місяці до закінчення строку дії Контракту сторони зобов`язались повідомити одна одній про намір укласти контракт на новий строк або про його не укладання.

12.03.2012 року наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону №68 попереджено позивача про можливе звільнення за скороченням штату через два місяці з дня попередження.

23.07.2012 року Наказом першого заступника Міністра оборони України №127 на підставі пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних силах України та згідно з Директивою Міністра оборони України від 30.01.2012 року №Д-233/1/1дск позивача увільнено з займаної посади та зараховано у розпорядження першого заступника Міністра оборони України.

27.08.2012 року Військово-медичний департамент Міністерства оборони України повернув матеріали на позивача щодо звільнення з військової служби у запас без реалізації. Департаментом кадрової політики підстав про звільнення офіцера у запас у зв`язку з проведенням організаційних заходів не визначено.

Згідно листа Військово-медичного департаменту Міністерства України від 18.09.2012 року висловлено намір скорочення посади помічника військового лікаря відділення реанімації та інтенсивної терапії кардіологічної клініки Військово-медичного центру Центрального регіону.

Наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону №171 від 10.09.2012 року на виконання вимог наказу першого заступника Міністра оборони України від 23.07.2012 року №127 та розпорядження ТВО директора Військово-медичного департаменту МОУ №249/6/4867 від 07.09.2012 року позивача, який знаходиться у розпорядженні першого заступника Міністерства оборони України утримувати на всіх видах забезпечення у складі Військово-медичного клінічного центу Центрального регіону.

09.11.2012 року Наказом першого заступника Міністра оборони України №197 позивача призначено помічником лікаря 9621 Зенітного ракетного дивізіону (С-300 ПТ) 9620 групи зенітних ракетних дивізіонів (С-300 ПТ) 96 зенітної ракетної бригади Повітряного Командування "Центр" Повітряних СИЛ Збройних Сил України, ВОС - 9010103.

Відповідно до Наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону №234 від 06.12.2012 року позивача, призначеного на посаду наказом першого заступника Міністра оборони України №197 від 09.11.2012 року слід вважати таким, що з 06.12.2012 року вибув до нового місця служби.

Сттатею 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232 від 25.03.1992 року передбачено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби.

У відповідності до ч. 6 ст. 26 Закону №2232, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі, а також з інших підстав.

Згідно п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

Як досліджено з матеріалів справи, позивач відмовлявся від запропонованих вакантних посад за причини нерівнозначності пропонованих посад займаній у ВМКУ ЦР. Згодом, засвідчив бажання звільнитись з лав ЗС України.

24.09.2012 року рішенням директора Військово-медичного департаменту командуванням центу направлено подання щодо призначення позивача на посаду помічника лікаря медичного пункту (військова частина А2680, Васильківський район, Київська область).

Пунктом 82 Положення, відповідно до норм якого призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. При цьому згода військовослужбовця ні вказаним Положенням ні іншими нормативними актами не вимагається (не передбачається).

Разом з тим, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Таке переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами жодної з вище перелічених підстав як обов`язкових для отримання згоди позивача при переміщенні в іншу місцевість.

Також, копія пенсійного посвідчення матері позивача не може бути розцінена як належний доказ, що доводить потребу у догляді позивачем за непрацездатною чи хворою матір`ю, адже вказана обставина не підтверджена відповідним медично-лікарським висновком та не є доказом неможливості проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують. А копія медичної картки позивача, виписні епікризи, не замінюють висновку (постанови) військово-лікарської комісії щодо неможливості проходження позивачем військової служби у місцевості, до якої його переміщують.

Аналізуючи п.34 Положення, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) за рішенням військовослужбовця за наявності переліку підстав, однак в контексті спірної ситуації, суд позбавлений можливості задоволення вимоги позивача про дострокове розірвання контракту та зобов`язання відповідачів звільнити позивача з займаної посади.

Таким чином, вище перелічені норми Положення, Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підтверджують правомірність прийняття оскаржуваних наказів Міністерства оборони України та начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, а правову позицію позивача не знайшла свого логічного підтвердження в ході розгляду адміністративної справи.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивачем не доведено правомірності позовних вимог, не надано достатніх обґрунтувань, які б дали змогу суду переконатись в їх законності, натомість відповідачем виконано обов`язок доказування правомірності своїх дій, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 березня 2013 року .

Головуючий Сушко О.О.

Судді Гонтарук В. М.

Біла Л.М.