Справа № 805/1865/17-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22.01.2018 м. Київ К/9901/4605/17 805/1865/17-а
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бившевої Л.І., перевірив матеріали касаційної скарги Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.09.2017 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.09.2017.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19.09.2017 К/800/30850/17 касаційну скаргу відповідача залишив без руху як таку, що подана без дотримання вимог частини п'ятої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), а саме: до скарги не додано документа про сплату судового збору; надані скаржником копії оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій не завірені відповідно до вимог Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 174 від 17.12.2013 року (з урахуванням вимог підпункту 6.8.8 пункту 6.8 цієї Інструкції). Цією ж ухвалою скаржнику встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги до 31.10.2017.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20.11.2017 клопотання Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про продовження процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги задовольнив, продовжив строк для усунення недоліків касаційної скарги до 26.12.2017.

У строк, встановлений судом (ухвала від 20.11.2017), відповідач заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 12 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2017 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Ханова Р.Ф. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Васильєва І,А., Пасічник С.С.

Верховний Суд ухвалою від 03.01.2018 відвів суддю Ханову Р.Ф. як таку, що брала участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції (частина друга статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Перевіряючи те, чи подано касаційну скаргу з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу адміністративного судочинства України, суд зважає на таке.

Касаційна скарга Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області подана без додержання вимог Кодексу адміністративного судочинства України, які діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу адміністративного судочинства України (до 15.12.2017); недоліки касаційної скарги скаржник не усунув, а заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору, не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VII) передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні положення містила стаття 88 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги).

Разом з тим, положення наведених статей процесуального закону надають суду певні можливості для зменшення тягаря судових витрат за своїм розсудом у кожній конкретній ситуації, тоді як Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (у редакції, чинній як на час подання касаційної скарги, так і на час розгляду клопотання) у певних категоріях справ/певної категорії населення безальтернативно звільняє від обов'язку сплачувати судовий збір, серед яких органи доходів і зборів відсутні (стаття 5 цього Закону).

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Таким чином, клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

11.01.2018 до касаційного адміністративного суду від відповідача надійшли два клопотання про продовження процесуального строку, встановленого ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.09.2017.

Заявлені клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків касаційної скарги, не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Відповідно до частини третьої статті 2 цього Кодексу одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017) покладає учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Вказані обов'язки закріплені і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017).

Обґрунтовуючи клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків касаційної скарги, скаржник посилається на відсутність асигнувань видатків для сплати судового збору, при цьому не надаючи докази на їх підтвердження. Також відповідач зазначає, що органом державної казначейської служби були зупинені операції по рахунку. На підтвердження доводів відповідач надає листи органу державної казначейської служби від 29.09.2017 № 07.2-16/2703, від 29.09.2017 № 03-15/2245, від 02.10.2017 № 03-15/2266, від 13.10.2017 № 03-15/2355, якими податковому органу запропоновано до 04.10.2017, 05.10.2017, 06.10.2017, 19.10.2017 відповідно надати органу державної казначейської служби інформацію, пов'язану з виконанням рішення про стягнення коштів у сумах 23 392,28 грн, 12 800,00 грн, 1378,00 грн, 3933,57 грн, та повідомлено про зупинення операцій про рахункам до надання відповідної інформації. Разом з тим, вказані обставини існували протягом жовтня 2017 року; докази відсутності коштів на рахунку та обставини, які унеможливили сплатити судовий збір протягом періоду з листопада по грудень 2017 року відповідач не надає.

Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VII) до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтею 169, 332, підпунктом 12 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Відмовити Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, а копію касаційної скарги залишити у суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Бившева