Справа № 805/3554/17-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року справа №805/3554/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Василенко Л.А., Компанієць І.Д., при секретарі судового засідання - Святодух О.Б., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 805/3554/17-а (головуючий І інстанції Голуб В.А.), складену в повному обсязі 17 листопада 2017 року в м. Слов'янськ Донецької області за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання наказу про звільнення № 381 о/с від 07 серпня 2017 року неправомірним, зобов'язання поновити на посаді та виплатити грошове та речове забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач) про визнання наказу про звільнення № 381 о/с від 07 серпня 2017 року неправомірним, зобов'язання поновити на посаді та виплатити грошове та речове забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 805/3554/17-а клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропущення строку для звернення до адміністративного суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання наказу про звільнення № 381 о/с від 07 серпня 2017 року неправомірним, зобов'язання поновити на посаді та виплатити грошове та речове забезпечення - залишено без задоволення; позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання наказу про звільнення № 381 о/с від 07 серпня 2017 року неправомірним, зобов'язання поновити на посаді та виплатити грошове та речове забезпечення - залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року провадження у даній справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11:00 годину 23 жовтня 2017 року. Також позивачу запропоновано, серед інших документів, надати докази на підтвердження дати, коли він дізнався про існування наказу відповідача № 381 о/с від 07 серпня 2017 року.

13 листопада 2017 року представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції заявив клопотання про визнання поважними причин пропуску звернення до суду. Причини пропуску строку для звернення до суду та їх поважність обґрунтовував наступним.

Представник позивача погодився з тим, що ОСОБА_2 був ознайомлений з Наказом №381 о/с 07 серпня 2017 року. Проте, зазначив, що позивач не був ознайомлений з матеріалами службового розслідування, та не знав дійсної причини звільнення. На усні запити позивача про надання інформації щодо службового розслідування, відповідач відповіді не надавав.

Також, представник позивача, зазначав, що пропущення строку звернення до суду обумовлено оскарженням постанови Першотравневого районного суду Донецької області від 10.08.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 14.09.2017 року вищевказану постанову від 10.08.2017 року було скасовано. Провадження по справі закрито у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень (арк.справи 8-11).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент подання адміністративного позову та його розгляду судом першої інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Аналогічна норма закріплена ч. 1 ст. 122 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент подання адміністративного позову та його розгляду судом першої інстанції) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Аналогічна норма закріплена ч. 5 ст. 122 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

При цьому публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Спірні правовідносини виникли з приводу звільнення позивача з органів Національної поліції, тобто з публічної служби, отже строк звернення до адміністративного суду становить один місяць.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 130 о/с від 15.03.2017 року був призначений слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області (арк.справи 5).

02 липня 2017 року відносно позивача складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 02 липня 2017 року о 00 год. 30 хв. в Донецькій області, Мангушському районі, с. Б.Коса, по вул. Безуха, навпроти б. 26/28, керував автотранспортним засобом марки «ВАЗ 2107» н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, незв'язна річ, шатка хода), від проходження медичного огляду та продуття газоаналізатора «Alkotest «Drager» на місці у встановленому законом порядку для визначення стану сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (арк.справи 51).

25 липня 2017 року відповідачем складений висновок службового розслідування за фактом складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно слідчого СУ ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 За результатами службового розслідування за особисту недисциплінованість, порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015 р. «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, ігнорування вимог керівництва ГУНП в Донецькій області, що виразилось у відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння і як наслідок - допущення вчинку, який негативно впливає на імідж Національної поліції України, підриває авторитет та довіру громадян до НПУ і є несумісним з подальшим проходженням служби - вирішено звільнити позивача з займаної посади (арк.справи 82-88).

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 381 о/с від 07 серпня 2017 року позивач був звільнений зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію», з яким був ознайомлений під особистий підпис 07.08.2017 року (арк.справи 93). Проте, ОСОБА_2, відмовився отримати для повного розрахунку при звільненні зі служби: трудову книжку, припис до РВК та обхідний лист, про що 07.08.2017 року складений відповідний акт (арк.справи 95).

Як вбачається зі вхідного штемпелю суду першої інстанції, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області надійшов до відділу діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду 12.10.2017 року, тобто після спливу двох місяців (арк.справи 3).

Колегією суддів встановлено, що про звільнення з органів Національної поліції ОСОБА_2 дізнався 07 серпня 2017 року, з того часу на службу не виходив та грошове забезпечення не отримував.

За загальним правилом, яке міститься у ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент подання адміністративного позову та його розгляду судом першої інстанції), початок перебігу строку для звернення до адміністративного суду законодавець пов'язав з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Винятки з цього правила мають бути передбачені законом.

Аналогічна норма закріплена ст. 122 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Правові наслідки пропуску строку на звернення до адміністративного суду передбачені ст. 100 КАС України (в редакції, чинній на момент подання адміністративного позову та його розгляду судом першої інстанції), відповідно до ч. 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналогічна норма закріплена ст. 123 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Відповідна правова позиція міститься і у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ». Так, громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

На переконання колегії суддів, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід рахувати саме з 07.08.2017 року, коли позивач отримав копію витягу з наказу № 381 о/с від 07 серпня 2017 року про його звільнення. Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що трудова книжка позивачу не видана і на даний час (як він зазначив у позовній заяві), оскільки з цього приводу представниками відповідача було складено акт від 07.08.2017 року про відмову позивача від отримання трудової книжки, припису до РВК та обхідного листа.

На необхідності дотримання строку звернення до суду також наголошує Верховний суд України. Так, постанова Вищого адміністративного суду України від 07.10.2015 року скасована у зв'язку з тим, що Вищий адміністративний суд України, відкриваючи провадження у цій справі та розглядаючи її, залишив поза увагою положення ч. 3 ст. 99 КАС України, обставини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду для застосування передбачених ст. 100 КАС України наслідків пропуску цього строку не встановив (постанова ВСУ від 22.12.2015 р. справа № 800/45/15).

Причиною звільнення ОСОБА_2 було порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015 р. «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, ігнорування вимог керівництва ГУНП в Донецькій області, що виразилось у відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння і як наслідок - допущення вчинку, який негативно впливає на імідж Національної поліції України, підриває авторитет та довіру громадян до НПУ. Тобто, підставою був не сам факт вчинення адміністративного правопорушення, який був оскаржений в Апеляційному суді Донецької області.

Щодо доводів апеляційної скарги про не ознайомлення позивача з матеріалами службового розслідування, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Підтвердження направлення позивачем запитів для ознайомлення з матеріалами службового розслідування до суду як першої, так і апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання наказу про звільнення №381 о/с від 07 серпня 2017 року неправомірним, зобов'язання поновити на посаді та виплатити грошове та речове забезпечення - без розгляду, оскільки остання подана із пропущенням строку, а наведені в заяві доводи, а також додані до неї матеріали не дають підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги вважаються колегією суддів неприйнятними з огляду на вищенаведене, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 122, 123, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 805/3554/17-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 805/3554/17-а - залишити без змін.

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Л.А. Василенко

І.Д. Компанієць