Справа № 333/6766/17
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6766/17
Провадження № 2-а/333/25/18
Р І Ш Е Н Н Я
22 січня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
при секретарі Довгаль А.Г.,
за участю представника позивача Руднєва О.О., представника відповідача Якименко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про: 1) визнання дії (бездіяльності) відповідачів, пов`язані з не призначенням позивачу військової пенсії за вислугою років неправомірними; 2) зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 направити документи прапорщика у відставці ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 року 1763-ІV та п.п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ в редакціях Законів, які діяли на час звільнення позивача; 3) зобов`язати відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області розглянути документи позивача про призначення пенсії та призначити прапорщику у відставці ОСОБА_1 військову пенсію за вислугу років з дня звернення за призначенням пенсії (з 19 жовтня 2017 року) відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 року № 1763-IV та п.п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII в редакціях Законів, які діяли на час звільнення позивача; 4) стягнути з відповідачів судові витрати в солідарному порядку на користь позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач у період з 06 серпня 1989 року по 01 листопада 2004 року проходила безперервну військову службу в Збройних Силах, має військове звання «прапорщик». Остання штатна посада перед звільненням у відставку начальник секретної частини штабу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Її вислуга років в календарному обчисленні складає 15 років 2 місяці 26 днів, що підтверджуються паспортом громадянина України, військовим квитком, посвідченням прапорщика (мічмана) та послужним списком.
На підставі наказу Командувача військ Південного оперативного командування від 17.09.2004 року № 112-ПМ ОСОБА_1 було звільнено у відставку за п.п. «в» п. 63 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року № 1053/2001, за станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України. Цим наказом її було направлено на військовий облік до Запорізького ОВК Запорізької області. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2004 року № 306 ОСОБА_1 виключено з 01.11.2004 року зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.
На підставі актів огляду у МСЕК від 01.09.2004 року, від 01.09.2005 року від 29.08.2006 року позивачу встановлена третя група інвалідності, у зв`язку з чим в період з листопада 2004 року по вересень 2008 року остання отримувала пенсію по інвалідності. На підставі довідки від 23.09.2008 року призначена ОСОБА_1 третя група інвалідності скасована, у зв`язку з чим виплата пенсії по інвалідності припинена.
25 лютого 2007 року позивачу виповнилося 45 років, у зв`язку з припиненням виплати їй пенсії по інвалідності вона отримала право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 року № 1763-IV та п. п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII в редакціях Законів, які діяли на час мого звільнення, тобто станом на 25 лютого 2007 року.
19.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Запорізького обласного військового комісаріату із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років. 20.10.2017 року отримала лист від 19.10.2017 року № 1441/с, за підписом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що права на призначення пенсії по лінії Міністерства оборони України не має. 25.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення їй пенсії та додала необхідні документи. Листом заступника начальника ГУ ПФУ у Запорізькій області від 01.11.2017 року № 1068/С-9 ОСОБА_1 було повідомлено, що з усіх питань, які стосуються права на пенсію та переліку необхідних документів для її призначення вона має звернутися до регіонального уповноваженого органу МО України (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а також роз`яснено право на оскарження даної відповіді. Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 після отримання від позивача заяви з необхідними документами, не надіслав їх на розгляд до ГУ ПФУ в Запорізькій області та самостійно вирішив, що ОСОБА_1 не має права на пенсію. В свою чергу, ГУ ПФУ в Запорізькій області, отримавши від позивача заяву взагалі не розглянув, а рекомендував їй звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з даними обставинами позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав.
Позивач також, вважає, що відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 року № 1763-IV (набрав чинності 08.07.2004 року) в редакції, яка діяла на час її звільнення з військової служби, а також ч. 2 ст. 3 цього ж Закону дія вказаного пункту поширюється на неї. Оскільки вказана норма чинна на момент її звільнення, то зберігає юридичну силу як для неї, так і для відповідачів. Окрім цього, неправомірність дій відповідачів полягає в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_5 вийшов за межі своєї компетенції, який їй відмовив у розгляді, ГУ ПФУ в Запорізькій області взагалі не розглянув заяву подану про призначення пенсії, ще й рекомендував позивачу звернутися до регіонального уповноваженого органу МО України.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, згідно з ордером, який є в матеріалах справи, надала право представляти свої інтереси в суді адвокату Руднєву О.О.
Представник позивача адвокат Руднєв О.О. у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічним викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити її.
Представник відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання відповідачем судової повістки про виклик до суду.
Представник відповідача Запорізького ОВК в судовому засіданні заперечувала проти позовної заяви у повному обсязі, надала суду пояснення з аналогічним посиланням на Закон № 1763-IV, а також зазначила про відсутність у позивача двох взаємопов`язаних умов: досягнення позивачем на день звільнення 45-річного віку та наявність вислуги 20 років, які визначають право на призначення пенсії згідно із вищевказаним Законом. При цьому, відповідач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення ст. 58 Конституції України, стверджує, що правовідносини між позивачем та відповідачами щодо пенсійного забезпечення виникли саме з часу звернення позивача із заявою про призначення пенсії, але у зв`язку з новою редакцією п. 11 ст. 1 Закону № 1763-IV у позивача відсутні підстави для призначення пенсії. Окрім того, відповідач вважає, що відповідно до положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, він наділений обов`язком самостійно перевіряти наявність права на пенсію, а тому порушень чинного законодавства з його боку не було, у зв`язку з чим він також просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 у період з 06 серпня 1989 року по 01 листопада 2004 року проходила безперервну військову службу в Збройних Силах, має військове звання «прапорщик». Остання штатна посада перед звільненням у відставку начальник секретної частини штабу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 15 років 2 місяці 26 днів, що підтверджуються паспортом громадянина України (а.с. 10-11), військовим квитком (а.с. 12-14), посвідченням прапорщика (мічмана) (а.с. 15-16) та послужним списком (а.с. 17-20).
На підставі наказу Командувача військ Південного оперативного командування від 17.09.2004 року № 112-ПМ ОСОБА_1 було звільнено у відставку за п.п. «в» п. 63 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року № 1053/2001, за станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України. Цим наказом її було направлено на військовий облік до Запорізького ОВК Запорізької області (а.с. 21).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2004 року № 306 ОСОБА_1 виключено з 01.11.2004 року зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с. 22).
На підставі актів огляду у МСЕК від 01.09.2004 року, від 01.09.2005 року від 29.08.2006 року позивачу встановлена третя група інвалідності, у зв`язку з чим в період з листопада 2004 року по вересень 2008 року остання отримувала пенсію по інвалідності (а.с. 24-25).
На підставі довідки від 13.11.2008 року призначена ОСОБА_1 третя група інвалідності скасована, у зв`язку з чим виплата пенсії по інвалідності припинена (а.с. 26).
Загальна вислуга років позивача складає 15 років 2 місяці 26 днів.
25.02.2007 року позивачу ОСОБА_1 виповнилося 45 років.
У зв`язку з припиненням виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності вона отримала право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 року № 1763-IV та п. п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII в редакціях Законів, які діяли на час її звільнення, тобто станом на 25 лютого 2007 року.
19.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Запорізького обласного військового комісаріату із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років.
З відповіді від 19.10.2017 року № 1441/с, за підписом ТВО військового комісара Запорізького ОВК (а.с. 29), вбачається, що відповідач Запорізький ОВК, пославшись на п. 11 ст. 1 Закону № 1763-IV в редакції Закону від 08.07.2011 року, встановив, що для військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення, а оскільки у позивача лише 16 років вислуги, тому права на призначення пенсії по лінії Міністерства оборони України не має.
25.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. 11 ст. 1 Закону № 1763-IV та п. «в» ст. 12 Закону № 2262-XII, додавши при цьому необхідні документи, в тому числі й відповідь із Запорізького ОВК від 19.10.2017 року № 1441/с (а.с. 30).
Однак, відповіддю від 01.11.2017 року № 1068/С-9 заступник начальника ГУ ПФУ в Запорізькій області, пославшись на Порядок, повідомив позивача про необхідність подання такої заяви до регіонального уповноваженого органу МО України (тобто до Запорізького ОВК), до якого й було рекомендовано позивачу звернутися.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлення ним документів до ГУ ПФУ в Запорізькій області суд врахував наступне.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 48 Закону № 2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.
Частиною 1 ст. 49 вказаного Закону визначено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 1 Порядку заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Пунктом 12 Порядку визначено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Посилання відповідача Запорізького ОВК на його обов`язок перевіряти наявність права на пенсію суд вважає безпідставним, оскільки пунктами 9, 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року № 389, визначені їхні повноваження, зокрема:
- забезпечують згідно із законодавством соціальний і правовий захист військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів та членів їх сімей;
- ведуть облік осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах в запас або у відставку (далі особи, звільнені з військової служби), які проживають на відповідній території, для оформлення документів, що додаються до пенсійної справи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- забезпечують оформлення та подання документів органам Пенсійного фонду України для призначення (перерахунку) пенсій особам, звільненим з військової служби, і членам їх сімей відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також у передбачених законодавством випадках виплату грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, і сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил.
Обов`язку чи права відповідача Запорізького ОВК перевіряти наявність права на пенсію у особи чинним законодавством не передбачено.
За таких обставин суд вважає, що відповідач Запорізький ОВК діяв неправомірно та не у спосіб, передбачений законодавством, визначаючи самостійно наявність або відсутність права позивача на пенсію, а також вважає відповідно до ст. 48 Закону № 2262-XII можливим задовольнити вимоги останнього про зобов`язання Запорізького ОВК направити документи позивача до ГУ ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугою років.
Щодо вимоги позивача про визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області розглянути документи та призначити пенсію суд врахував наступне.
Законом № 1763-IV встановлено правові основи забезпечення соціального захисту військовослужбовців, які звільнятимуться у зв`язку зі скороченням чисельності ЗСУ в ході їх реформування, та членів їхніх сімей.
Згідно з пунктом 11 статті 1 цього Закону (у редакції на час звільнення позивача зі служби) військовослужбовцям, які звільняються зі ЗСУ у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 15 років пенсія обчислюється у розмірі 40 відсотків від грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 відсотки за кожний наступний рік, але не більше ніж 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.
Статтею 3 цього ж Закону дію вказаної норми поширено на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України після 1 січня 2004 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 року № 3591-IV (набрав чинності з 29.04.2006 року) внесено зміни до Закону № 2262-XII, зокрема, статтю 12 викладено в іншій редакції і доповнено пунктом «в», яким передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності у них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону № 1763-IV. Дана редакція Закону діяла до 01.10.2011 року, після чого п. «в» статті 12 був змінений в частині вислуги років до 20 років.
Пунктом 11 статті 1 Закону № 1763-IV (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року) передбачено, що військовослужбовцям, які звільняються зі ЗСУ у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.
Представник відповідача Запорізького обласного військового комісаріату в судовому засіданні, а також в своїх письмових запереченнях наголошують на питанні про застосування вищезазначених норм у часі.
Вирішуючи це питання, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у ЗСУ, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, Управлінні державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
Також у Рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.
Суд вважає, що посилання відповідача Запорізького ОВК на рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99, не заслуговують на увагу, оскільки Закон № 3668-VI, яким внесені зміни у Закони № 1763-IV та № 2262-XII, істотно звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод позивача, порушуючи основний принцип, закріплений в ст. 22 Конституції України.
Виходячи із положень пункту 11 статті 1 Закону № 1763-IV та висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, суд вважає, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, тобто з 19.10.2017 року.
Оскільки право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням ЗСУ, при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 років, було встановлено пунктом 11 статті 1 Закону № 1763-IV, чинного на момент звільнення ОСОБА_1 , то зазначена норма має зберігати юридичну силу як для позивача, так і для відповідачів.
Станом на момент звернення за призначенням пенсії заявнику виповнилося 45 років, що в сукупності з відповідною вислугою років сформувало підстави для призначення пенсії.
Аналогічні правові позиції були висловлені Верховним Судом України у постановах від 06.02.2012 року (справа № 21-322а11) та від 01.07.2014 року (справа № 21-244а14).
Окрім цього, відповідно до пунктів 14, 17, 18 Порядку орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення пенсії на документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення пенсії або про відмову в призначення пенсії.
Рішення щодо призначення оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
Враховуючи те, що станом на момент звернення за призначенням пенсії заявнику виповнилося 45 років, вона має 15 років 2 місяці 26 днів вислуги років, то суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» ч. 1ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

Таким чином, виходячи із встановлених обставин у справі, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені у позові доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, яків підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, ст. 11 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 року № 1763-IV, ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язані з не призначенням ОСОБА_1 військової пенсії за вислугу років неправомірними.
Зобов`язати Запорізький обласний військовий комісаріат направити документи прапорщика у відставці ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 року № 1763-IV та п.п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб», звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII в редакціях Законів, які діяли на час звільнення ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянути документи про призначення пенсії та призначити прапорщику у відставці ОСОБА_1 військову пенсію за вислугу років з дня звернення за призначенням пенсії (з 19 жовтня 2017 року) відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 року № 1763-IV та п.п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII в редакції Законів, які діяли на час її звільнення.
Стягнути в солідарному порядку з Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судові витрати в розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень, що виступали сторонами у справі.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: В.Б. Кулик