Справа № 750/13525/17
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/312/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

14.12.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просив визнати протиправним та скасувати пункт 9 рішення Чернігівської міської ради від 26.10.2017 року про відмову в наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку № 4-б по вул. Елеваторній в м. Чернігові, орієнтовною площею 0.01 га, для будівництва індивідуального гаражу (далі Земельна ділянка); зобовязати відповідача повторно розглянути заяву від 24.11.2017 року разом із додатками від 03.01.2017 року про передачу у власність Земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, ухвалити мотивоване рішення по суті порушеного в заяві питання; заборонити відповідачу при прийнятті в подальшому ухвалювати рішення про відмову в задоволенні заяви з тих самих підстав.

У судовому засіданні позивач не з»явився, в поданому до суду позові просив його задовільнити.

Представник відповідача до суду подала відзив, позов не визнала і пояснила, що підставою для відмови в задоволенні заяви позивача від 26.10.2017 року є негативний лист Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, при цьому має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

24.11.2016 року позивач звернувся до Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради із заявою про передачу у власність земельної ділянки площею 0.01 га біля будинку 4-б по вул. Елеваторній в м. Чернігові для будівництва індивідуального гаражу та надання дозволу на розробку проекту відведення вказаної Земельної ділянки (а. с. 22).

03.01.2017 року позивач додатково надіслав Управлінню земельних ресурсів Чернігівської міської ради графічний матеріал із зазначенням місця розташування Земельної ділянки (а. с. 24, 25).

Пунктом 8 рішення Чернігівської міської ради від 24.03.2017 № 18/VII-12 у задоволенні заяви позивачу відмовлено.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.08.2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано пункт 8 рішення Чернігівської міської ради від 24.03.2017 № 18/VII-12 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку № 4-б по вул. Елеваторній в м. Чернігові, орієнтовною площею 0.01 га, для будівництва індивідуального гаража. Зобовязано Чернігівську міську раду протягом місяця від дня набрання цією постановою суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 24.11.2016 року та ухвалити по суті порушених в ній питань законне та належним чином обґрунтоване рішення. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Відповідно до частин першої, другої, десятої статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки; відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, ухвалення рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішення про передачу земельної ділянки у власність є виключною компетенцією місцевого органу самоврядування, яким є відповідач.

Повторно заява позивача була розглянута відповідачем та 26.10.2017 року прийнято рішення, п. 9 зазначено, керуючись частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України та ураховуючи лист управління архітектури та містобудування міської ради від 7 лютого 2017 року №01-18/209, ОСОБА_2 відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку №4-б по вул. Елеваторній, орієнтовною площею 0,0100 га, для будівництва індивідуального гаража.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Конституції України та ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Згідно частини 3 статті 123 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановлених законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобовязує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Крім того, згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин.

Таким чином, суд вважає, що у разі звернення особи із заявою в порядку ст. 118 Земельного кодексу України до міської ради про виділення земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту земельної документації, заява має бути розглянута міською радою виключно на пленарному засіданні та, за результатами розгляду заяви, має бути прийнято відповідне рішення. При цьому, рішення про відмову у задоволенні клопотання згідно наданими громадянами документами повинно бути мотивоване, із зазначенням підстав для такої відмови.

Як випливає зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови в задоволенні заяви позивача від 24.11.2016 року є норма частини 7 статті 118 Земельного кодексу України та лист Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 07.02.2017 року.

За змістом ч. 7 ст. 118 ЗК України, визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскаржуваний позивачем пункт рішення не відповідає вищевказаним положенням Земельного кодексу України, оскільки рішення про відмову у задоволенні клопотання було прийнято без його мотивування та без зазначення підстав для такої відмови, а зазначена лише частина правової норми матеріального права не надає можливості встановити дійсну причину відмови.

Разом з тим, суд вважає, що застосування в оскаржуваному рішенні посилання на лист управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 07.02.2017 року, який адресований виконуючому обовязки начальника управління земельних ресурсів міської ради не є належним мотивуванням рішення, оскільки також не встановлює дійсної причини відмови в задоволенні заяви позивача.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, пункт 9 оскаржуваного позивачем рішення є незаконним, а тому підлягає скасуванню, що дає суду право зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.11.2016 року та ухвалити по ній законне та обґрунтоване рішення.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення решти вимог позивача, тому що заборона ухвалювати в подальшому певні рішення є втручанням у внутрішню компетенцію відповідача як органу місцевого самоврядування та є передчасно заявленою вимогою, оскільки вимоги на майбутнє не може бути заявлено.

Виходячи з вищевикладеного, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати пункт 9 рішення Чернігівської міської ради від 26.10.2017 № 24/VII-20 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку № 4-б по вул. Елеваторній в м. Чернігові, орієнтовною площею 0.01 га, для будівництва індивідуального гаража.

Зобовязати Чернігівську міську раду (місцезнаходження: вул. Магістратська, 7 м. Чернігів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34339125) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 місцепроживання: м. Чернігів, вул. Елеваторна, 4 б, кв. 18, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) від 24.11.2016 року та ухвалити по суті порушених в ній питань законне та належним чином обґрунтоване рішення.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута