Справа № 826/1/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року (повний текст виготовлено 10 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправною бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо неприйняття за період з 23 липня 2016 року по 10 жовтня 2016 року рішення про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлених для Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2014року №1078 (в редакції розпорядження від 06 березня 2015 року №210), шляхом внесення змін до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2014року №1078.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи. Зокрема, позивач посилається на те, що недоліки в оформленні подання не можуть бути підставою для пропуску встановленого 10-денного строку прийняття розпорядження про коригування тарифів.

19 січня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач підтримує правову позицію суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який обслуговує 54 житлові будинки в місті Києві.

06 березня 2015 року розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавця цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» №210 внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2014 року №1078, зареєстрованим в Головному управлінні юстиції у місті Києві 20 жовтня 2014 року за №42/1095, виклавши їх в новій редакції.

26 лютого 2015 року постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» №220 передбачено збільшення з 01 вересня 2016 року тарифу на електричну енергію, яка витрачається в багатоквартирних будинках на технічні цілі та живлення ліфтів, ІТП, насосних, освітлення східців і номерних знаків, що є складовою структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до 1,29 грн. за 1 кВт/год.

20 липня 2017 року листом №1341 позивач звернувся до відповідача з проханням переглянути діючі тарифи на утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що викликано зміною розміру мінімальної заробітної плати, розміру єдиного соціального внеску, тарифу на електроенергію, вивозу та знешкодження великогабаритних побутових відходів, вивозу та знешкодження великогабаритних відходів.

20 липня 2017 року листом №1344 позивач надіслав відповідачу інші документи, які обґрунтовують деяку інформацію, яка використовувалася при розрахунках тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по будинках, які обслуговуються товариством.

Виконавчий орган Київської міської ради отримав зазначені листи 22 липня 2017 року, що підтверджено представником відповідача у судовому засіданні Київського апеляційного адміністративного суду.

22 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» проінформувало споживачів послуг про намір здійснити зміну тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом розміщення відповідної інформації на веб-сайті позивача та інформаційних стендах у під'їздах житлових будинків, що обслуговуються позивачем, та біля них, а також шляхом розміщення відповідного оголошення у газеті «Хрещатик» (випуск №80 (4850) від 29 липня 2016 року).

11 жовтня 2016 року розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавця цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» №982 внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавця цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2014 року №1078, зареєстрованим в Головному управлінні юстиції у місті Києві 20 жовтня 2014 року за №42/1095.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порушення позивачем порядку внесення та оформлення подання є підставою для пропуску відповідачем встановленого 10-денного строку прийняття розпорядження про коригування тарифів.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст.. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг віднесено встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець має право, серед іншого, розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 31 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Відповідно до абз. 1 та 2 ч. 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено випадків та повноважень щодо продовження 10-денного строку прийняття рішення про коригування тарифів.

Як на підставу для відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилається на порушення позивачем вимог Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної пропозиції територіальних громад, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30 липня 2012 року №390 (далі - Порядок).

Проте, згідно з п. 1 цей Порядок визначає механізм доведення суб'єктами господарювання, що виробляють або надають житлово-комунальні послуги (далі - суб'єкти господарювання), до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та врахування відповідної позиції територіальних громад при встановленні органами місцевого самоврядування (далі - орган, уповноважений встановлювати тарифи) тарифів на житлово-комунальні послуги.

Тобто, Порядок регулює правовідносини безпосередньо між суб'єктами господарювання, що виробляють або надають житлово-комунальні послуги та споживачами та не поширює свою дію на спірні правовідносини щодо бездіяльності відповідача.

Більш того, відповідно до п. 2.14 Порядку, контроль за дотриманням суб'єктами господарювання порядку доведення до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад здійснюється органами, уповноваженими встановлювати тарифи відповідно до їх повноважень, визначених чинним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», органи місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень здійснюють контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 10 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг.

Буквальний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що законодавцем розподілено повноваження органів місцевого самоврядування щодо контролю за дотриманням порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг та повноваження щодо прийняття рішення про коригування тарифу.

На переконання колегії суддів, повноваження органу місцевого самоврядування щодо контролю за дотриманням порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг не можуть бути реалізовані одночасно з виконанням обов'язку такого органу щодо прийняття рішення про коригування тарифу.

Більш того, у спірних правовідносинах за порушення позивачем порядку доведення до відома споживачів певної інформації житлово-комунальні послуги, відповідач, фактично, застосував санкцію у вигляді затримки прийняття рішення про коригування тарифу.

Натомість, у силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідач позбавлений можливості застосовувати процедури та приймати рішення у інший спосіб, ніж це передбачено вимогами законодавства України.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

З огляду на те, що відповідач отримав подання 22 липня 2017 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що останнім допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття за період з 23 липня 2016 року по 10 жовтня 2016 року рішення про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено неправильне тлумачення закону судом першої інстанції та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо неприйняття за період з 23 липня 2016 року по 10 жовтня 2016 року рішення про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлених для Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2014року №1078 (в редакції розпорядження від 06 березня 2015 року №210), шляхом внесення змін до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2014року №1078.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 25.01.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма