Справа № 553/3116/17
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3116/17
Провадження № 2-а/553/59/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.01.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Заяц А.В.,

за участі представника відповідача Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ Полтавської області -Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ Полтавської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про неправомірними дій,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ Полтавської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про неправомірними дій, в якому просив визнати неправомірними дії, які полягають у невинесенні постанови про закриття об'єднаного виконавчого провадження № 48800226 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса ХМНО - Чуприни Г.О. № 2321 від 11.09.2015 року щодо звернення стягнення на заставне майно - нежитлове приміщення в АДРЕСА_2 на користь стягувача - АТ «ОТП «Банк», та провадження по виконавчому листу від 05.12.2016 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості у сумі 3324800,04 грн., та закрити зазначені виконавчі провадження, зобов'язати відповідача скасувати постанову про арешт та опис автомобіля НОМЕР_1, та повернути ОСОБА_5 вище вказаний транспортний засіб.

Так, 08 грудня 2017 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив скасувати постанову про арешт та опис автомобіля НОМЕР_2, та повернути позивачу даний транспортний засіб.

Згідно ухвали суду від 08 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_5 заборонено Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ Полтавської обалсті до закінчення розгляду справи вчиняти юудь-які дії пов'язані із продажем нежитлового приміщення в буд. АДРЕСА_2

Згідно ухвали суду від 19 грудня 2017 року застосовано спрощене позовне провадження.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити розгляд справи у спрощеному провадженні у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

В судове засідання з'явився представник відповідача, яка у визначений строк надала відзив на адміністративний позов ОСОБА_5, проти задоволення адміністративного позову заперечували в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи АТ «ОТП Банк» не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, протии задоволення позову не заперечували, посилаючись на те, що позивачем виконано взяті на себе боргові зобов'язання, в зв'язку з чим останнім було направлено листа на адресу відділу ДВС про припинення відносно ОСОБА_5 виконавчих проваджень за кредитним договором.

Суд, вислухавши сторону відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження», визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, судом встановлено, що у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції перебувлао виконавче провадження № 48800226 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса ХМНО - Чуприни Г.О. № 2321 від 11.09.2015 року, щодо звернення стягнення на заставне майно - нежитлове приміщення в АДРЕСА_2 На користь стягувача - АТ «ОТП Банк».

Поряд з цим, у Подільському відділі державної виконавчої служби відкрито було провадження по виконавчому листу від 05.12.2016 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості в сумі 3324800,04 грн..

У відповідності до постанови Подільського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 19.10.2017 року було описане і арештоване належне позивачу майно - транспортний засіб автомобіль марки Mersedes -Bens, д.н.з. НОМЕР_3.

Так, 24.10.2017 року згідно постанови заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - Коноз В.М. притне рішення про передачу виконавчих проваджень з Шевченківського ВДВС і Подільського ВДВС до відділу примусового виконання УДВС ГТУЮ у Полтавській області.

З матеріалів справи, вбачається, що повідомлення про таке рішення органом виконавчої служби було направлено сторонам виконавчого провадження 02.11.2017 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 08.11.2017 року - Головним державним виконавцем відділу примусового виконання УДВС ГТУЮ у Полтавській області - Пецяк Л.В., постановою прийнято до провадження дані виконавчі провадження та об'єднано їх в одне виконавче провадження, щодо стягнення з позивача заборгованості.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2017 року між позивачам та АТ «ОТП Банк» було підписано додаток до кредитного договору про повернення боргу, тобто станом на 26.10.2017 року, стягувач - в особі ПАТ «ОТП Банк» не має вимог щодо повернення заборгованості з ОСОБА_5. В зв'язку з чим, 26.10.2017 року стягувачем було повідомлено виконавчу службу про закриття виконавчого провадження з вказаної вище підстави.

Відповідно до частини 4 статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження», визначено, що сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що безпосередньо позивачем та стягувачем повідомлялось органи виконавчої служби про закриття виконавчого провадження, в зв'язку з виконанням позивачем взятих на себе зобов'язань, всупереч чому відповідачем було вчинено ряд дій по обмеженню прав позивача, як власника рухомого та нерухомого майна, що призвело до порушення законних прав та інтересів останнього шляхом вчинення неправомірних дій та винесення постанови про арешт та опис автомобіля НОМЕР_2.

Частиною 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», визначено, перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, кий є виключним і тлумаченню сторонами не підлягає.

Так, ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» 1. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

При цьому, судом встановлено, що сторона відповідача вказувала про те, що у відповідності до вимог ст.39 ЗУ «Про виконавче провадженнян» не передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження , в зв'язку з домовленістю сторін, прощення боргу стягувачем боржнику, але при цьому, останніми на адресу суду не було надано достатніх та обґрунтованих доказів щодо спростування встановлених вище судом обставин.

Більше того, слід вказати, що як вбачається з матеріалів справи та пояснень наданих стороною відповідача в судовому засіданні, останніми фактично визнавався факт припинення зобов'язань між сторонами даного виконавчого провадження, тобто останніми фактично визнавалось вчинення останніми ряду конклюдентних послідовних дій щодо врегулювання спору та виконання позивачем ОСОБА_5 взятих на себе боргових зобов'язань, що в свою чергу спростовує твердження сторони відповідача про те, що законних підстав для закриття виконавчого провадження з підстав прощення стягувачем боргу боржнику не існує.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Immobiliare v. Italy» від 28.07.1999 року вказано, що коли внутрішнє законодавство держави допускає невиконання остаточного рішення суду на шкоду одній із сторін, право на судовий розгляд стає ілюзорним.

При цьому, виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина судового розгляду у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Провадження у справі та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження, що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Skordino v.Italy».

Виконавче провадження не може бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження потрібно розглядати як цілісний процес, що визначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справах «Estima Jorge v Portugal» від 21.04.1998 року, «Silka v Slovakia» від 13.06.2006 року.

Зважаючи на наведені вище обставини справи та норми закону, суд приходить до висновку про законність та обгрунтованість вимог ОСОБА_5.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.5, 8,9, 243, 262-263, , Закону України «Про виконавче провадження», суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ Полтавської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про неправомірними дій - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ Полтавської області, які полягають у невинесенні постанови про закінчення об'єднаного виконавчого провадження № 48800226 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса ХМНО - Чуприни Г.О. № 2321 від 11.09.2015 року щодо звернення стягнення на заставне майно - нежитлове приміщення в буд. АДРЕСА_2 на користь стягувача - АТ «ОТП «Банк», та провадження по виконавчому листу від 05.12.2016 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості у сумі 3324800,04 грн..

Об'єднане виконавче провадження № 48800226 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса ХМНО - Чуприни Г.О. № 2321 від 11.09.2015 року щодо звернення стягнення на заставне майно - нежитлове приміщення в АДРЕСА_2 на користь стягувача - АТ «ОТП «Банк», та провадження по виконавчому листу від 05.12.2016 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості у сумі 3324800,04 грн. - закінчити.

Скасувати постанову про арешт та опис автомобіля НОМЕР_1, та повернути ОСОБА_5 вище вказаний транспортний засіб.

Скасувати постанову про арешт та опис автомобіля НОМЕР_2. та повернути ОСОБА_5 даний транспортний засіб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко