Справа № 802/1032/17-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1032/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

25 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року (прийняту у м. Вінниці та складену у повному обсязі 02 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3, до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Староміського відділу Державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПАТ "Укрсиббанк", про звільнення майна з під-арешту та знаття заборони на відчуження,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Староміського відділу Державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило суд зобов'язати:

- Ленінський відділ Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції вчинити дії, а саме: звільнити з під-арешту та зняти заборону на відчуження з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, який знаходиться в АДРЕСА_1, та земельної ділянки під номером НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1, що був накладений постановами про арешт №48196367 від 14.07.2015 р., №2054256 від 02.08.2010 р., №26768324 від 06.02.2012 р.;

- Староміський відділ Державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вчинити дії, а саме: звільнити з під-арешту та зняти заборону на відчуження з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, який знаходиться в АДРЕСА_1, та земельної ділянки під номером НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1, що був накладений постановою про арешт №22024870 від 20.10.2010 р.;

- Центральний відділ Державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вчинити дії, а саме: звільнити з під-арешту та зняти заборону на відчуження з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, який знаходиться в АДРЕСА_1, та земельної ділянки під номером НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1, що був накладений постановою про арешт №52180553 від 13.09.2016 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, третя особа - ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Третя особа та представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції - скасувати, а провадження у справі - закрити, виходячи з наступного.

Так, як встановленло судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

В подальшому, 12 грудня 2011 року, між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей -Колект" укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого банк відступив право вимоги фактору (позивачу) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10 жовтня 2008 року.

В свою чергу, згідно з пунктом 1.4 цього договору одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення.

Для забезпечення виконання зобов'язань по договору про надання споживчого кредиту №0 в іпотеку передано цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, який знаходиться в АДРЕСА_1, та земельну ділянку під номером НОМЕР_1, загальною площею 0,0938 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, про що свідчить договір іпотеки.

Також, 12 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей -Колект" укладено договір відступлення права вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 за реєстровим №5207-5208, відповідно до умов якого товариству передано право вимоги за договором іпотеки №0.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12.04.2017 р. та від 24.10.2017 р. іпотека за договором про відступлення права вимоги від 12.12.2011р. зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 15 жовтня 2012 року.

При цьому варто зазначити, що на примусовому виконанні Староміського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 22024870 з виконання виконавчого листа №2-273/10, виданого Замостянським районним судом 14.07.2010 р. про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ "Укрсиббанк". В ході виконавчого провадження постановою державного виконавця ВП № 22024870 від 20.10.2010 р. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3, в тому числі на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, який знаходиться в АДРЕСА_1, та земельну ділянку під номером НОМЕР_1, яка знаходиться в місті Вінниці.

16 червня 2011 року державним виконавцем винесено постанову № 22024870 про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених пунктом чотири частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", про що зазначено в інформаційній довідці по ВП - спец. розділ (а.с. 82-83). Крім того, суд звертає увагу, що виконавче провадження № 22024870 знищено, що підтверджується актом вилучення виконавчих проваджень для знищення від 26.02.2015 р., затвердженого начальником Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ.

Також 02.08.2010 р. Ленінським ВДВС ВМУЮ відкрито виконавче провадження №20542526 з примусового виконання ухвали №2-4915-10, виданої 22.06.2010 р. Ленінським районним судом міста Вінниці про накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 На виконання цієї ухвали суду 02.08.2010 р. постановою №20542526 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, серед іншого, і на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, який знаходиться в АДРЕСА_1, та земельну ділянку під номером НОМЕР_1, яка знаходиться в місті Вінниця. Дане виконавче провадження також знищено, що підтверджується актом від 05.02.2014 р., який міститься в матеріалах справи.

Окрім того, на підставі акту від 10.02.2017 р. знищено і виконавче провадження №26768324 . Однак, в ході даного виконавчого провадження 06.02.2012 р. накладено арешт на все, що належить ОСОБА_3, в тому числі й на іпотечне, майно, про що зазначено в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.10.2017 р.

Також, у Ленінському ВДВС перебувало виконавче провадження №48196367 з виконання виконавчого листа №2-4915-10, виданого 21.07.2011 р. Ленінським районним судом міста Вінниці, про стягнення, серед іншого, з ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25.07.2007 р., що відкрито 14.07.2015 р.

14.07.2015 р. в ході даного виконавчого провадження постановою №48196367 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, в тому числі і на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, який знаходиться в АДРЕСА_1, та земельну ділянку під номером НОМЕР_1, яка знаходиться в місті Вінниці.

В подальшому, виконавчий лист №2-4915-10 згідно з постановою №48196367 від 25.09.2015 р. на підставі пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 ЗУ "Про виконавче провадження" повернуто стягувачу через відсутність ліквідного майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Окрім того, 13.09.2016 р. Центральним відділом Державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52180553 з виконання виконавчого листа №2-4915-10, виданого 21.07.2011 р. Ленінським районним судом міста Вінниці про стягнення заборгованості в сумі 1 126 938, 44 грн. з ОСОБА_3 В межах даного провадження постановою № 52180553 від 13.09.2016 р. накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, зокрема і на іпотечне.

Не погодившись із зазначеним, представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з його часткової обґрунтованості, зокрема щодо зобов'язання зняти арешт з іпотечного майна. Що стосується вимоги про зобов'язання зняти заборону на відчуження майна, то суд виходив з її передчасності.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.17 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В силу вимог ч.1 ст. 2 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Так, відповідно до ч. 1 ст.181 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 287 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду і вирішення справи судом апеляційної інстанції, встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Так, статтею 383 ЦПК України у редакції, чинній на момент звернення до суду, визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Такі ж норми містить і ст. 447 ЦПК України у новій редакції, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідноз ч. 1 ст. 448 ЦПК в новій редакції скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що постанови державних виконавців, якими накладено арешти та заборону на відчуження відповідного майна, винесені на підставі виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м. Вінниці та Замостянським районним судом міста Вінниці для виконання рішення, прийнятого в порядку цивільного процесу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, виконавче провадження є завершальною стадією саме судового провадження.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що вимога позивача про скасування арешту і заборону на відчуження майна мають цивільно-правову природу і підлягають захисту способами, визначеними Цивільним кодексом України для захисту майнових прав.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки порушення провадження у справі та її розгляд помилково здійснено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, то постановлене у справі судове рішення, відповідно до ст. 315 та ст. 319 КАС України, підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року скасувати, а провадження у справі - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 січня 2018 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.