Справа № 826/19262/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2018 року 12:09 № 826/19262/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І. , за участі представника позивача Дутка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015"
до треті особи:державного реєстратора філії комунального підприємства Київської ради "Готово" Дуднік О.С. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича Комунальне підприємство Київської ради "Готово" ОСОБА_4 ОСОБА_5
провизнання протиправним та скасування рішення №32250741,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015" звернулося до суду з позовом, ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в якому просить суд :

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Дуднік Ольги Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.11.2016р. №322507414;

визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Швець Руслана Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.01.2017р. №33602570.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державну реєстрацію проведено на підставі рішення суду, яке, як стверджує позивач, є підробленим. При цьому відбиток, штампу про реєстраційний напис Київського міського бюро технічної інвентаризації зроблено, як стверджує позивач, без реєстрації приміщення в БТІ, а нотаріус не звертався з запитом про надання інформації щодо реєстрації права в БТІ.

Позивач стверджує, що він є власником нежитлових приміщень, щодо яких оскаржуваними рішеннями проведено реєстраційні дії.

Дуднік О.С. (відповідачем) та третьою особою ОСОБА_5 позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що оскаржуваними рішеннями проведено реєстрацію не на приміщення, належні позивачу, а на інші приміщення, оскільки приміщення мають іншу адресу, іншу площу та іншу назву.

Іншими особами заперечень на позов, пояснень по суті позовних вимог не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та на підставі акту приймання-передачі нежитлових приміщень загальною площею 1 003,8 кв.м. на АДРЕСА_1, літ. «А», складеного 14.09.2016 року, позивачем набуто право власності на нежитлові приміщення - група приміщень № 154 (приміщення з № 1 по № 16, поверх -1), група приміщень № 155 (приміщення з № 1 по № 18, підвал), літ. «А» загальною площею 1003,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (далі - нерухоме майно).

Зазначене нерухоме майно було зареєстровано за позивачем 14.09.2016р. приватним нотаріусом Виходцевою Євгенією Ігорівною, при цьому, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна було визначено як №00.

07 листопада 2016 року державним реєстратором Дуднік Ольгою Сергіївною, здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_7 При цьому, вказане нерухоме майно було визначено як нежитлову будівлю з прибудовами загальною площею 1089,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2. Підставою реєстрації було визначено рішення Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 2/1291/2004 року від 16.06.2004 року. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме реєстраційним номером об'єкта визначено №000.

27.01.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було зареєстровано право власності на нерухоме майно за ОСОБА_5, на нежитлову будівлю з прибудовою загальною площею 1089,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2., Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з державного реєстру речових д нерухоме майно реєстраційний номер об'єкта 000.

Оскаржуючи вищезазначені рішення про державну реєстрацію від 07 листопада 2016 року та від 27 січня 2017 року, позивач стверджує, що зареєстроване відповідачами нерухоме майно за реєстраційним номером 000 і майно, за реєстраційним номером 00, належне позивачу, є тим самим майном, тому реєстрацію було проведено протиправно щодо належного позивачу майна.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

При цьому, згідно частин першої та другої статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі: 1) знищення об'єкта нерухомого майна; 2) поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Згідно частин першої-третьої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об'єкта нерухомого майна його реєстраційний номер залишається без змін.

Порядок присвоєння реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) визначає порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Постановою кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 (далі по тексту - Порядок, тут і далі в редакції від 06 жовтня 2015 року, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Відповідно до пункту 10 Порядку під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Згідно пункту 11 Порядку, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами: 1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи: для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер; для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України; для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер; 2) за адресою об'єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради. 3) за кадастровим номером земельної ділянки; 4) за номером запису.

Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися лише за наявності підстав, передбачених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з частиною 1 статті 24 вищезазначеного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Оскільки позивачем не повідомлено про існування будь - якої з вищезазначених підстав для відмови у державній реєстрації нерухомого майна за реєстраційним номером №000, позовні вимоги вбачаються такими, що задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що порушення прав позивача може мати місце внаслідок присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна та, відповідно, реєстраційного номеру, за яким здійснюється реєстрація майна, проте жодних вимог щодо цього від позивача не надходило.

При цьому скасування будь - яких реєстраційних записів відносно об'єкту нерухомого майна №000 не матиме наслідком захист прав позивача, оскільки жодним чином не впливає на можливість подальшої реєстрації прав щодо цього об'єкту.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян