Справа № 826/10642/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Справа № 826/10642/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Мельника А.А.,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 50 000,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що податкові повідомлення рішення, на підставі яких виник спірний податковий борг, а також рішення про опис майна в податкову заставу та податкову вимогу, ним було оскаржено в судовому порядку, визнано протиправними та скасовано рішенням суду.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, спірний податковий борг відповідача виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 19.06.2015 р. № 4956-17 та від 17.06.2016 р. № 0478-17, якими йому визначено грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на загальну суму 50 000 грн.

02.11.2015 р. податковим органом було прийнято податкову вимогу № 13157-23 щодо сплати позивачем податкової заборгованості на суму 25 000 грн.

Позивач, вважаючи, що ОСОБА_4 не виконано податкові зобов'язання, внаслідок чого утворився відповідний податковий борг у розмірі 50000,00 грн., звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача наявна податкова заборгованість в розмірі 50000,00 грн., яка виникла внаслідок невиконання ним узгоджених зобов'язань за податковими повідомленнями-рішеннями від від 19.06.2015 р. № 4956-17 та від 17.06.2016 р. № 0478-17, а також з того, що вказані рішення та вимога про сплату податкової заборгованості позивачем не оскаржувалися.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що в разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України в разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Пунктами 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Системний аналіз викладених законодавчих приписів дозволяє стверджувати, що стягненню в судовому порядку з платника підлягає узгоджена податкова заборгованість, яка обліковується за ним станом на день прийняття відповідного судового рішення.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 р. № 4956-17, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 25 000 грн.

02.11.2015 р. відповідачем прийнято податкову вимогу від 02.11.2015 р. № 13157-23 щодо сплати позивачем суми податкового боргу за вказаним податковим повідомленням-рішенням.

17.06.2016 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0478-17, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік на загальну суму 25 000 грн.

04.07.2016 р. відповідачем прийнято рішення № 5920/м/26-54-17-25 про опис майна позивача в податкову заставу.

Вказані податкові повідомлення-рішення, податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу були оскаржені позивачем в судовому порядку та постановою Окружного адміністративного суду від 05.09.2017 р. у справі № 826/2312/17 визнані протиправними і скасовані.

Отже, станом на час вирішення даного адміністративного спору в суді першої інстанції спірна сума податкового боргу, яку позивач просить стягнути з відповідача, не набула статусу узгодженого, що обумовлює відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу й на те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 р. апеляційну скаргу податкового органу на вищевказане рішення суду у справі № 826/2312/17 було повернуто апелянту.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що спірний податковий борг не набув статусу узгодженого.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції його не було належним чином повідомлено про розгляд даної справи, спростовуються матеріалами справи, в яких міститься поштовий конверт, що був направлений на його адресу та повернувся до суду «за закінченням терміну зберігання» /Т.1 а.с.23-24/, що надавало суду достатні та необхідні правові підстави для розгляду даної справи.

Водночас, проаналізувавши всі вище встановлені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року - скасуванню, адміністративний позов - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 272, 283, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя:

Судді: