Справа № 825/2005/17
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2005/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шелеста С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, відповідач) про: визнання протиправними дій Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Чернігівській області щодо відмови у видачі їй довідки; зобов'язання Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Чернігівській області видати ОСОБА_1 довідку про доходи для оформлення житлової субсидії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що звернулась до відповідача з заявою про видачу довідки про доходи для подачі до відділу субсидій, а відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, відмовив їй у видачі такої довідки.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково зазначила, що після звернення до податкового органу за довідкою про доходи, вона звернулась до відділу субсидій м. Чернігова з проханням надати можливість отримувати житлову субсидію, проте останнім надано відповідь, що призначення субсидії здійснюється у відповідності до положення, виходячи з доходів, нарахованих особам, відомості про які надаються структурним підрозділам з питань соціального захисту населення ДФС, Пенсійним фондом України, фондами соціального захисту. Для своєчасного проведення перерахунку субсидії запропоновано звернутись до податкового органу для поновлення відмітки в паспорті.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях (а.с. 28-30)

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовилась від прийняття ідентифікаційного коду та рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.05.2004, було зобов'язано державну податкову інспекцію у м. Чернігові здійснити напис на одній із сторінок для особливих відміток паспорту ОСОБА_1 "має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру" і засвідчити запис підписом відповідальної особи та гербовою печаткою ДПІ у м. Чернігові.

ОСОБА_1 25.10.2017 звернулась до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області щодо отримання довідки про доходи для отримання субсидії на житлово-комунальні послуги.

Листом від 02.11.2017 позивач отримала відповіді за вих. № 11687/Г/25-22-08-01-40 від Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області про необхідність внесення відновленої відмітки про право здійснювати платежі за серією та номером паспорту, з посиланням на те, що Порядок унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, втратив чинність з 21.01.11, то вона, як особа, яка через свої релігійні та інші переконання відмовлялася від прийняття ідентифікаційного номеру та в паспорті має відмітку про право здійснювати платежі без ідентифікаційного номера, внесену до 2011 року, втратила таке право починаючи з 21.01.11 року. Зважаючи на вказане, ОСОБА_1 повинна звернутись в органи державної податкової служби для проставлення нової відмітки в паспорті у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вважаючи таку відповідь неправомірною позивач звернулась до суду для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" від 16 липня 1999 року (чинного на час внесення позивачу відмітки у паспорт) для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Отже, зазначеним Законом передбачено, що позивач в рамках діючого законодавства вправі виконати конституційний обов'язок щодо сплати податків і зборів без присвоєння ідентифікаційного номера, обравши альтернативну форму обліку платників податку.

Так, згідно наявної в матеріалах справи копії паспорту, ОСОБА_1 має відмітку наступного змісту "Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова № 2-1763 від 14.05.2004 року".

Відповідно до п. 1 спільного наказу ДПА України та МВС України від 17.12.10 №955/628 "Про втрату чинності спільних наказів Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 №602/1226 та від 06.07.2006 №386/663" спільний наказ Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.04 №602/1226 "Про затвердження Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів" втратив чинність з 21.01.2011.

Відповідно до пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України, облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно пункту 70.1 статті 70 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є:

громадянами України;

іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні;

іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов'язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Пунктом 70.12 статті 70 Податкового кодексу України передбачено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків, зокрема у разі:

70.12.1. виплати доходів, з яких утримуються податки згідно із законодавством України. Фізичні особи зобов'язані подавати інформацію про реєстраційний номер облікової картки юридичним та фізичним особам, що виплачують їм доходи;

70.12.2. укладення цивільно-правових договорів, предметом яких є об'єкти оподаткування та щодо яких виникають обов'язки щодо сплати податків і зборів;

70.12.3. відкриття рахунків у банках або інших фінансових установах, а також у розрахункових документах під час здійснення фізичними особами безготівкових розрахунків;

70.12.4. заповнення фізичними особами, визначеними у пункті 70.1 цієї статті, митних декларацій під час перетину митного кордону України;

70.12.5. сплати фізичними особами податків і зборів;

70.12.6. проведення державної реєстрації фізичних осіб - підприємців або видачі таким особам спеціальних дозволів (ліцензій тощо) на провадження деяких видів господарської діяльності, а також реєстрації незалежної професійної діяльності;

70.12.7. реєстрації майна та інших активів фізичних осіб, що є об'єктом оподаткування, або прав на нього;

70.12.8. подання контролюючим органам декларацій про доходи, майно та інші активи;

70.12.9. реєстрації транспортних засобів, що переходять у власність фізичних осіб;

70.12.10. оформлення фізичним особам пільг, субсидій та інших соціальних виплат з державних цільових фондів;

70.12.11. в інших випадках, визначених законами України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 70.13 статті 70 Податкового кодексу України документи, пов'язані з проведенням операцій, передбачених пунктом 70.12 цієї статті, які не мають реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України.

Суд звертає увагу на те, що ані Податковий кодекс України, ані Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 № 779, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.12.2013 за № 2211/24743 не встановлює обов'язку повторного звернення до податкового органу осіб, які вже мають відмітку у паспорті.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" встановлено, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Таким чином, позивач отримала право на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера за своїми релігійними переконаннями на підставі чинного на той час законодавства, в її паспорті міститься відмітка про це, зроблена податковим органом, в якій відсутні будь-які застереження щодо строку її дії. Тому, враховуючи положення Конституції України, а також те, що норми законодавства, на які посилається відповідач, не містять положень, які б скасовували вже отримане право особи на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера за своїми релігійними переконаннями, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не надано ОСОБА_1 довідку про доходи для отримання житлово-комунальної субсидії, посилаючись на необхідність для цього відновити її відмітку у паспорті про відмову від ідентифікаційного коду.

Стосовно порядку звернення з заявою про надання довідки про доходи для подачі до відділу субсидій, суд зазначає наступне.

Порядок отримання відомостей з державного реєстру регламентований Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 № 779 „Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків". Порядок створений відповідно до відповідно до статей 41, 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України та підпункту 2 пункту 4 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18 і березня 2013 року № 141. Порядок зареєстрований у міністерстві юстиції України 26.12.2013 за № 2211/24743.

Відповідно до Розділу X Порядку отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків 1. Фізична особа, яка зареєстрована у Державному V реєстрі чи в окремому реєстрі Державного реєстру, може отримати відомості про себе, наявні у Державному реєстрі.

Відомості з Державного реєстру - документ, який безоплатно надається контролюючим органом за зверненням фізичної, особи (уповноваженої нею особи) на отримання відомостей про себе з Державного реєстру та свідчить про наявність або відсутність відомостей про таку особу в Державному реєстрі.

Пошук у Державному реєстрі здійснюється за такою сукупністю відомостей: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності останнього), число, місяць та рік народження, місце народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від І прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта).

Для отримання відомостей про себе з Державного реєстру фізична особа звертається особисто або через уповноважену особу до контролюючого органу за своїм місцем проживання, або за місцем отримання доходів, або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування, подає документ, що посвідчує особу, та заяву.

Уповноважена особа додає до заяви довіреність, засвідчену в нотаріальному порядку, на отримання відомостей про джерела доходів/доходи (після пред'явлення повертається) та її копію, документ, що посвідчує особу такого представника, та ксерокопію (з чітким зображенням) документа, що посвідчує особу доверителя (п. 4 Розділу X).

Контролюючий орган відмовляє у прийнятті заяви та/або наданні відомостей з Державного реєстру у разі відсутності у запитувача законних підстав на отримання запитуваної інформації або якщо в заяві не вказані обов'язкові реквізити, вона не підписана, не містить дати, подані документи не відповідають пункту 4 цього розділу чи не підтверджують права заявника щодо представництва фізичної особи для отримання відомостей про неї з Державного реєстру (п. 5 Розділу X).

З матеріалів справи вбачається, що позивач особисто звернулась до податкового органу за своїм місцем проживання із заявою про отримання особистих відомостей щодо себе, до якої додала копії сторінок паспорту, серед яких також була копія сторінки з відміткою змісту "Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова № 2-1763 від 14.05.2004 року", а отже, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Чернігівській області щодо відмови у видачі їй довідки та зобов'язання Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Чернігівській області видати ОСОБА_1 довідку про доходи для оформлення житлової субсидії є законними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне присудити ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись статями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дій Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Чернігівській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про доходи.

Зобов'язати Чернігівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Чернігівській області видати ОСОБА_1 довідку про доходи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (, вул. Кирпоноса, 28, м. Чернігів, 14000) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14000) судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повне рішення суду складено 25 січня 2018 року.

Суддя В.І. Д'яков