Справа № 569/7499/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бердій М.А.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" січня 2018 р. Справа № 569/7499/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Житомирі апеляційну скаргу Інспектора роти 2 батальйону УПП у м.Рівному ДПП лейтенанта поліції Боженко Марії Олексіївни на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "22" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти 2 батальйону УПП у м.Рівному ДПП лейтенант поліції Боженко Марії Олексіївни про скасування постанови серії АР №669608 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2017р. адміністративний позов ОСОБА_4 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції Боженка М.О. про скасування постанови серії АР №669608 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху задоволено повністю. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії АР №669608 від 08 травня 2017 року, винесену інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Рівне Департаменту патрульної поліції Боженка М.О. про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Інспектор роти 2 батальйону УПП у м.Рівному ДПП лейтенант поліції Боженко Марія Олексіївна звернулась до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що бланк постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі не містить графи в якій інспектор зобов'язаний вказувати про наявність відеозапису та назву приладу яким цей запис здійснено. Тобто, тільки того, що інспектор побачив правопорушення вже достатньо для того, щоб даний факт зафіксувати постановою про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_4 у запереченнях (відзиві) на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу Інспектора роти 2 батальйону УПП у м.Рівному ДПП лейтенанта поліції Боженко Марії Олексіївни залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2017р. без змін. Інспектора роти 2 батальйону УПП у м.Рівному ДПП лейтенанта поліції Боженко Марії Олексіївни

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 08.05.2017р. інспектором роти №2 батальйону УПП у м. Рівне ДПП Боженко М.О. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №669608, в якій зазначено, що 08 травня 2017 року о 21 год. 28 хв. водій ОСОБА_4 порушив вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні його дії та порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м від дорожнього знаку 5.43.1 ПДР пункт зупинки тролейбуса, чим порушив розділ 33 та п. 15.9 (е) ПДР України.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №669608 від 08 травня 2017 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 255 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, не заслухав пояснення пасажира автомобіля, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не надав суду і в судове засідання не з'явився.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП, передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як зазначив в адміністративному позові та в судовому засіданні ОСОБА_4, він, відчувши різке погіршення самопочуття, здійснив вимушену зупинку, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, поблизу аптеки по вул. Соборна в м.Рівне, з метою вимірювання артеріального тиску та купівлі препарату «Трипліксан». Необхідного препарату та автоматичного тонометра для визначення рівня артеріального тиску в аптеці не виявилось, тому пробувши в аптеці біля 40 секунд він повернувся до автомобіля з метою продовжити рух. Однак, в цей час приїхали працівники поліції, нічого не пояснюючи повідомили йому, що він порушив правила зупинки, а тому відносно нього буде складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Працівники поліції складали постанову у службовому автомобілі, при цьому, не відібравши пояснень у нього та у пасажира, не з'ясувавши поважності причин зупинки та всіх інших обставин справи, що мають значення.

Разом з тим, як вбачається з довідки №470 від 03 травня 2017 року виданої ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» ОСОБА_4 з 03.05.2017р. по 06.05.2017 р. перебував на лікарняному, причиною тимчасової непрацездатності вказано: захворювання загальне.

Відповідно до п.15.9.(е) ПДР України, зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху (п.1.10 ПДР України).

У відповідності до п.15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил. А саме необхідно включити аварійну світлову сигналізацію, а в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м ще і встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар (не ближче 20 м в населених пунктах, і 40 м за їх межами).

Орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач, у зв'язку із різким погіршенням самопочуття, міг вчинити короткочасну (до 5 хв.), вимушену зупинку транспортного засобу, при цьому вживши необхідних та можливих заходів безпеки руху, передбачених вимогами ПДР, а саме - увімкненням аварійної світлової сигналізації.

Відповідачем зазначеного не спростовано.

Також, колегія суддів погоджується з тим, що долучений до матеріалів справи наданий суду представником відповідача Павлюком В.В., диск з відеозаписом розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4, правомірно не було взято судом до уваги, з огляду на його недопустимість як доказу, оскільки, в порушення ч. 2 ст. 283 КУпАП в постанові серії АР №669608 від 08.02.2017 року відсутні відомості про здійснення відеофіксації вчиненого правопорушення ОСОБА_4 та про технічний засіб, яким здійснено цей відеозапис.

До того ж, шляхом перегляду зазначеного відеозапису, колегія суддів констатує, що на ньому відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, відносно якого інспектором винесено постанову (здійснення зупинки транспортного засобу ближче 30 м від дорожнього знаку 5.43.1 ПДР - пункт зупинки тролейбуса). Відеозаписом підтверджується лише доведеність ОСОБА_4 його прав.

При цьому, відеозаписом підтверджується факт зупинки автомобіля навпроти аптеки "Здоров"я", з увімкненням аварійної світлової сигналізації. З пояснень ОСОБА_4, які є на відеозапису, ним, працівникам поліції вказувалась причина зупинки, яка ОСОБА_6 зазначена і в позовній заяві. Інспектором пояснення ОСОБА_6, на час винесення постанови, до уваги прийнято не було, його доводи не перевірялися.

За таких підстав, постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи апеляційної скарги, наведені Інспектором роти 2 батальйону УПП у м.Рівному ДПП лейтенанта поліції Боженко М.О., не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти 2 батальйону УПП у м.Рівному ДПП лейтенанта поліції Боженко Марії Олексіївни залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "22" вересня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "23" січня 2018 р.