Справа № 583/3342/17
Суддя: Плотникова Н. Б.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/3342/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1
до інспектора поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми старшого лейтенанта поліції Антощенко Дениса Ігоровича
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_1 Собина П.М. звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконними дії інспектора поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми старшого лейтенанта поліції Антощенко Дениса Ігоровича щодо складання постанови серії БР № 216841 від 19.11.2017 р. про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову серії БР № 216841 від 19.11.2017 р. про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП, як незаконну. Свої вимоги мотивує тим, що 19.11.2017 р. інспектор поліції роти № 3 батальйону УПП в м. Суми старший лейтенант поліції Антощенко Д.І. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 216841, в якій зазначено, що позивач 19.11.2017 р. керуючи транспортним засобом GeellyMR7131A номерний знак НОМЕР_1 о 15.33 год. в м. Суми по вул. Г.Кондратьєва біля будинку № 157 на регульованому пішохідному переході здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 (е) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

З зазначеною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною, так як він (позивач) виїхав на регульований пішохідний перехід по вул. Г.Кондратьєва на зелений сигнал світлофору та проїхав його. Працівники поліції, які його зупинили, продемонстрували лише 10-секундний відрізок відеозапису, на якому видно, як автомобіль сірого кольору перетинає регульований пішохідний перехід на миготливий сигнал світлофору. З даного відеозапису неможливо встановити, на яке саме світло рухався автомобіль, оскільки автомобіль патрульних знаходився майже перпендикулярно до проїжджої частини; місце зупинки поблизу військомату має рельєфне перетинання асфальтного покриття, внаслідок чого лінія горизонту перетинає стовп зі світлофором і відстежити, де був його автомобіль «до» чи «після» світлофора неможливо; були складні погодні умови (була мряка, йшов дрібний дощ). Він (позивач) наполягає, що він виїхав на регульований пішохідний перехід на зелений сигнал світлофору та при завершенні переїзду пішохідного переходу його (позивача) автомобіль обігнав інший автомобіль, який рухався зі значно більшою швидкістю, а ще один звернув на автобусну зупинку. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним (позивачем) порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не було надано, відповідачем не долучено до постанови пояснення свідків, фото- та відео фіксацію порушення позивачем правил дорожнього руху. Вважає, що постанова серії БР № 216841 від 1911.2017 р. не відповідає вимогам ст.. 283 КУпАП, оскільки в постанові інспектором поліції не зазначено опис обставин правопорушення, не вказані свідки, які здійснювали рух по пішохідному переходу після проїзду автомобіля позивача. Крім того, працівниками поліції було порушено його (позивача) право на захист, оскільки було проігноровано його заяву про бажання запросити адвоката. Також, в порушення норм закону, постанову було винесено на місці скоєння правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату,час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 - Собина П.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та пояснив, що працівником поліції було порушено порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так як позивачу не повідомили причину зупинки, не роз`яснили його права, справа була розглянута без захисника, хоча позивач заявляв про бажання мати захисника. Просить позов задовольнити.

Відповідач інспектор поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми старший лейтенант поліції Антощенко Д.І. в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову. Надав суду письмові заперечення, в яких зазначає, що 19.11.2017 р. згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в м. Суми він ( ОСОБА_2 ) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Суми Зуєнком Д.В. Близько 15.33 год. на вул. Г.Кондратьєва поблизу будинку № 157 ним було виявлено автомобіль Джилі МР 7151А, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого на регульованому пішохідному переході здійснив рух на червоний забороняючий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху. Він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, пояснив, що позивач порушив вимоги п. 8.7.3 е ПДР, а саме здійснив рух на червоний забороняючий сигнал світлофора, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпАП. Також роз`яснив позивачу права, передбачені ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Позивач повідомив, що права йому зрозумілі, ніяких клопотань від позивача не надходило. Одразу після цього, розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, він ( ОСОБА_2 ) виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу в розмірі 425 грн., оголосив її та вручив копію позивачу. Доказом, що підтверджує вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, є відеозапис з відео реєстратора службового автомобіля, який доданий ним до письмових заперечень, крім того, з відеозапису з нагрудної відеокамери вбачається, що під час розгляду справи позивач не заперечував, що здійснив рух транспортного засобу на червоний забороняючий сигнал світлофора. Вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, він ( ОСОБА_2 ) діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що інспектором поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми старшим лейтенантом поліції Антощенко Д.І. 19.11.2017 р. було винесено постанову серія БР № 216841 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Згідно даної постанови ОСОБА_1 19.11.2017 р. о 15 год. 33 хв. в м. Суми по вул. Г.Кондратьєва біля будинку № 157 на регульованому пішохідному переході керуючи автомобілем GeellyMR7131A номерний знак НОМЕР_1 здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що постанова серія БР № 216841 від 19.11.2017 р. по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є незаконною і такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним в порушенні вимог п. 8.7.3.е ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У відповідності до п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно зі ст.258 КУпАП Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбаченихстаттями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119,статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту - Інструкція № 1395).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

З огляду на викладене, суд вважає, що не складення протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи на місці вчинення правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Не заперечуючи про наявність у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, суд вважає за необхідне зазначити, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Відповідно до розділу І Інструкції № 1395, яка є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України "Про національну поліцію".

При цьому, норма статті 31 Закону України "Про національну поліцію" є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Обов`язковою умовою її використання є виконання частини 2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Частиною 2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Однак матеріали справи не містять доказів дотримання поліцейським умов, передбачених ч.2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Відповідачем суду було надано два відеозаписи: відеозапис з нагрудної відеокамери відповідача та відеозапис правопорушення з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі.

При перегляді відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, наданого відповідачем, судом встановлено, що вказаний запис з нагрудної відеокамери відповідача містить лише частину процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, з якої вбачається, що відповідач запитує чи зрозумілі позивачу права, однак які саме права були роз`яснені позивачу та чи взагалі вони були розяснені, запис не містить. Далі відповідач оголошує про те, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він заявив поліцейському про своє бажання скористатися правовою допомогою захисника, однак поліцейським була проігнорована його заява.

Наданий відповідачем відеозапис не містить даних, які б вказували про вжиття поліцейським дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, та що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності було враховано пояснення ОСОБА_1 , роз`яснено його права та обов`язки, враховано особу порушника, розглянуті клопотання в разі їх наявності.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на захист, а, відтак, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду належних та допустимих доказів правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №216841, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., не надано, суд приходить до висновку про її протиправність.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Суми старшого лейтенанта поліції Антощенко Д.І. щодо складення постанови серія БР №216841 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 216841, винесеної 19.11.2017 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Суми старшим лейтенантом поліції Антощенко Д.І. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 242-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної пліції в м. Суми старшого лейтенанта поліції Антощенко Д.І. щодо складення постанови серія АБ № 216841 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Скасувати постанову серії БР № 216841 винесену 19.11.2017 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної пліції в м. Суми старшим лейтенантом поліції Антощенко Д.І. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної пліції в м. Суми старший лейтенант поліції Антощенко Денис Ігорович (вул. Білопільський шлях, 18/1 м. Суми).

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суду Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Плотникова Н.Б.