Справа № 266/4931/17
Суддя: Федотова В. М.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4931/17
Провадження№ 2-а/266/19/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

за участю секретаря Петрухіної Т.Л.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону 1 роти 2 УПП у м. Маріуполі молодшого лейтенанта поліції Шедріна Володимира Володимировича про скасування постанови, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 28 листопада 2017 року серії ЕАА № 221089, винесеної інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Шедріним В.В. про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення порушення, передбаченого ч. 2ст. 122 КУпАП.

Важає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Позивач зазначив, що 28.11.2017 року рухався по вул. Флотська , після повороту на вулицю Бахчіванджи в м.Маріуполі через 1-2 км від перехрестя, був зупинений працівниками патрульної поліції, які причину зупинки обґрунтовували - невірним проїздом перехрестя вул. Бахчіванджи та вул. Флотська в м.Маріуполі. Не надав відео доказів та пояснень свідків, не доказавши провини, винесли постанову за ч. 2 ст.122 КУпАП України за порушення п.16.6 ПДР України та наклали адміністративне стягнення у сумі 425 гривень. ОСОБА_1 вважає, що при здійсненні маневру 28 листопада 2017 року, рухаючись по вул. Флотська після повороту на вул.. Бахчіванджи не порушав п.16.6 ПДР України.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, на задоволені позову наполягав.

Відповідач Шедрін В.В. в судове засідання не з'явився,надав відзив на адміністративний позов з дорученням до матеріалів справи в якості доказів оптичний диск з відеозаписом, наполягав на відмовленні в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі.

Дослідивши матеріали справи, та відеозапис, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС Українив редакції від 15 грудня 2017 року місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно дост. 14 Закону України «Про дорожній рух»передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 16.6.Правил дорожнього руху: Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

За порушення п 16.6 ПДР- порушення водіями транспортних засобів умов повороту-розвороту при зеленому сигналі основного світлофора передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2статті 122 КУпАП.

Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 221089 поліцейським роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Маріуполі молодшим лейтенантом поліції Шедріним В.В. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 122 КпАП України, а саме: за те, що він 28 листопада 2017 року на перехресті вулиці Флотська та вулиці Бахчіванджи в місті Маріуполі при повороті ліворуч на регульованому перехресті не надав переваги у русі транспортному засобу який рухався у зустрічному напрямку прямо чим порушив п. 16.6 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом були вивчені та переглянуті надані відповідачем відеозаписи з відеокамери, з яких вбачається, що ОСОБА_1 з самого початку зупинки його працівниками поліції не визнавав своєї вини, заперечував, що порушив ПДР України. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 здійснив поворот ліворуч на зелений сигнал основного світлофора, надав перед цим перевагу у русі транспортному засобу який рухався у правій полосі зустрічного руху. Постанову було складено за ненадання переваги транспортному засобу який знаходився у лівій смузі зустрічного руху, але виходячи з відеозапису, наданого відповідачем, на час завершення відповідачем повороту ліворуч транспортний засіб який знаходився в лівій смузі зустрічного руху - був нерухомий.

Згідно п. 16.6. Правил дорожнього руху: повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Згідно п. 1.10.Правил дорожнього руху: дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

Відповідно дост. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно дост. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Згідност. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи наведене, встановивши відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, керуючись ст. ст.6-9,20,90,242-247 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Маріуполі молодшого лейтенанта поліції Шедріна Володимира Володимировича про скасування постанови - задовольнити.

Постанову до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП у м. Маріуполі молодшого лейтенанта поліції Шедріна Володимира Володимировича серія ЕАА № 221089 від 28 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 2 ст. 122 КУпАП- скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Володимировичаза ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАПза відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: Федотова В. М.