Справа № 266/4580/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року справа №266/4580/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Пеліпаса Олександра Івановича на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 11 грудня 2017 року у справі № 266/4580/17 (головуючий І інстанції Федотова В.М.) за позовом ОСОБА_3 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Пеліпаса Олександра Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив скасувати постанову серії АР №855329 від 03.11.2017 року прийняту інспектором Управління патрульної поліції в м. Маріуполі 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Пеліпасом О.І., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування зазначив, що не порушував правил дорожнього руху, як зазначено у постанові, відповідач безпідставно зупинив транспортний засіб з метою виявлення будь-якого іншого правопорушення. Вважає факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП недоведеним.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 11 грудня 2017 року позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №855329 від 03.11.2017 року, складену відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги відеозапис, наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що позивач неодноразово визнавав, що дійсно рухався по лівій смузі для руху транспортних засобів, посилаючись на незначне на його думку, правопорушення.

Крім того, судом першої інстанції взагалі не досліджено обставини справи, стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

03 листопада 2017 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Маріуполі 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Пеліпасом О.І. було винесено постанову серії АР №855329 від 03.11.2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та притягнуто до адміністративною відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн (а.с. 7).

Статтею 19 Конституції Українивстановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до п 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Частиною 2 статі 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Дослідивши матеріали справи та наданий відповідачем диск з відеозаписом правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт здійснення позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок, скасовуючи постанову відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відносно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.1. (а) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наявного в матеріалах справи відеозапису правопорушення, чітко вбачається, що на вимогу патрульного поліції надати посвідчення водія позивач зазначив, що при собі посвідчення водія він не має. Крім того, в позовній заяві позивач не заперечував факт вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, постанова в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУаАП є законною та такою, що підтверджується наявними доказами.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Пеліпаса Олександра Івановича на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 11 грудня 2017 року у справі № 266/4580/17 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 11 грудня 2017 року у справі № 266/4580/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_3 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Пеліпаса Олександра Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову серії АР №855329 від 03.11.2017 року Інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Пеліпаса Олександра Івановича в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23.01.2018 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 23.01.2018 року.

Головуючий І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова