Справа № 539/2350/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Гудков С.В.
Суддя-доповідач: Калиновський В.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 539/2350/17
Харківський апеляційний адміністративний суд
колегія суддів у складі:
головуючого судді: Калиновського В.А.
суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2017, м. Лубни, Полтавська область по справі № 539/2350/17
за позовом ОСОБА_1
до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про скасування рішення та зобов`язання провести перерахунок пенсії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 02.08.2017 року № 295, яким йому відмовлено у перерахунку пенсії, згідно довідки про заробітну плату від 21.06.2017 року, виданої Хорольським міжрайонним управлінням водного господарства на виконання рішення Хорольського районного суду від 28.02.2017 року № 548/203/17; зобов`язати Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та сплачувати йому пенсію, відповідно до довідки від 21.06.2017 року № 459 із заробітної плати 3967,36 грн. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за два повні календарні місяці з 01 липня 1986 по 31 серпня 1986 року, виданої Хорольським міжрайонним управлінням водного господарства відповідно до підпункту 4 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 року, починаючи із 29 червня 2017 року, з урахуванням раніше сплачених сум пенсії.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2017 року задоволено позов.

Скасовано рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 02.08.2017 року № 295, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, згідно довідки про заробітну плату від 21.06.2017 року, виданої Хорольським міжрайонним управлінням водного господарства на виконання рішення Хорольського районного суду від 28.02.2017 року № 548/203/17.

Зобов`язати Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію, відповідно до довідки від 21.06.2017 року № 459 із заробітної плати 3967,36 грн. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за два повні календарні місяці з 01 липня 1986 по 31 серпня 1986 року, виданої Хорольським міжрайонним управлінням водного господарства відповідно до підпункту 4 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 року, починаючи із 29 червня 2017 року, з урахуванням раніше сплачених сум пенсії.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. Також просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, має ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково, отримує пенсію по інвалідності через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, що підтверджується копіями посвідчень серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 від 11.06.2003 року, копією довідки МСЕ серія 7-66 КА № 0231704 від 10.06.2003 року (а.с.11-12).

У 1986 році позивач, працюючи в Хорольському управлінні осушних систем на посаді машиніста екскаватора, правонаступником якого є Хорольське міжрайонне управління водного господарства, був призваний на військові збори, де у складі військової частини НОМЕР_3 виконував спеціальні роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії безпосередньо у 30-км зоні відчуження ЧАЕС, в тому числі, у період із 01.07.1986 по 31.08.1986 року у різних населених пунктах: у Зоні №3, №2, №1, тощо., що підтверджується довідками командира військової частини НОМЕР_3 від 10.06.1986 року № 1336/47, начальника штабу в/частини НОМЕР_4 (правонаступника в/частини НОМЕР_3 ), Лубенського обєднаного військового комісаріату Полтавської області від 29.01.1998 року № 4/10.

Після повернення зі зборів на попереднє місце роботи, йому була нарахована та виплачена заробітна плата за проведену роботу по ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження за відпрацьований на ЧАЕС у 1986 році період, в тому числі і за два повні календарні місяці роботи в зоні ЧАЕС із 01.07.1986 по 31.08.1986 року, на підставі довідки військової частини 61511 № 1336/47.

Після встановлення 2 групи інвалідності по захворюванню, пов`язаному з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивач отримує пенсію через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 548/203/17 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Хорольського міжрайонного управління водного господарства, за участю третьої особи Лубенського міжрайонного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов`язання вчинити певні дії, яке набрало законної сили 10.05.2017 року (а.с.21-23), позовні вимоги було задоволено, а саме: зобов`язано Хорольське міжрайонне управління водного господарства:

- Довідку про заробітну плату за № 490 від 09.08.2016 року, що видана ОСОБА_1 09.08.2016 року Хорольським міжрайонним управлінням водного господарства за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 01.07.1986 року по 31.08.1986 року в сумі 3967,36 крб. - змінити: зазначити, що нарахування вказаної в довідці № 490 від 09.08.2016 року заробітної плати підтверджено первинними документами: книгою Хорольського управління осушних систем нарахованої заробітної плати за 1986 рік (на 111 арк.) та довідкою в/ч 61511 від 10.06.1986 року за № 1336/47 (на 1 арк.), а також, що фактично проведено нарахування ОСОБА_1 розрахованих в даній довідці сум;

- Повідомити Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, що заробітна плата (грошове забезпечення) вказана в довідці № 490 від 09.08.2016 року фактично є одержаною ОСОБА_1 , що є підставою для проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії, виходячи із заробітку в сумі 3967,36 крб. за виконану роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 01.07.1986 року по 31.08.1986 року.

У рішенні Хорольського районного суду зазначено, що правовою позицією, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 23 грудня 2015 р. у справі № 6-952цс15, встановлено: відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов`язаних із його реалізацією, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено порядок виплати доплат за роботу в зоні відчуження, згідно з яким нарахування й виплата доплат за роботу в зоні відчуження проводиться через управління праці та соціального захисту населення місцевих органів виконавчої влади (пункт 4).

Отже, передбачена ст. 39 вказаного Закону доплата є соціальною гарантією, виплата якої компенсується підприємствам, установам, організаціям управліннями праці та соціального захисту населення, і не входить до структури заробітної плати.

На виконання вищевказаного рішення 21.06.2017 року Хорольським міжрайонним управлінням водного господарства було видано довідку про заробітну плату № 459 від 21.06.2017 року, яка враховується при обчисленні пенсії, тобто за два повні календарні місяці робіт на ЧАЕС (а.с. 15).

29.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із відповідною заявою про перерахунок пенсії із заробітку в зоні відчуження, згідно довідки про заробітну плату №459 від 21.06.2017 року, виданої Хорольським міжрайонним управлінням водного господарства

Рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 02.08.2017 року №295 ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі наданої ним до управління довідки Хорольського міжрайонного управління водного господарства № 459 від 21.06.2017 року було відмовлено (а.с.14).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі довідки Хорольського міжрайонного управління водного господарства № 459 від 21.06.2017 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112, визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, пенсії за бажанням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної цією особою за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990 роках.

Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначав виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути ні: від фактично одержаної суми у зазначений період.

Основним документом, який підтверджує час, місце і три робочого дня у зоні відчуження є:

- довідка, видана командиром військової частини, у складі якої виконувались роботи, про участь у ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження (первинний документ на підставі якого проводилась оплата праці за основним місцем роботи в підвищених розмірах) з зазначенням населеного пункту (зони небезпеки, кратності оплати праці), періоду роботи (кількості днів, тривалості робочого дня);

- довідка, видана архівом Міністерства оборони України, яка підтверджує час, місце і тривалість робочого дня у зоні відчуження.

Згідно із пунктом 2.10. розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення/перерахунку пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідки про заробітну плату видаються на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та ін. документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Таким чином, у розумінні приписів пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підприємство має надати довідку про новий розмір заробітної плати (з оплатою годин роботи у надурочний і нічний час, вихідні і святкові дні), яка розрахована на підставі довідок, виданих командиром військової частини або Міністерством оборони, якими підтверджене час, місце і тривалість робочого дня цих осіб.

Отже, аналізуючи наведені норми матеріального права колегія суддів зазначає, що невід`ємною складовою підстав та порядку перерахування пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання.

Перерахунок пенсії не може проводитись на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки лубенського об`єднаного військового комісаріату Полтавської області від 29.01.1998 року № 4/10 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини НОМЕР_3 у період з 08.06.1986 р. по 04.09.1986 р. (а.с. 38) та має право на отримання заробітку в кратних розмірах:

- в 3-кратному розмірі: за 20 днів червня 1986 року;

- в 2-кратному розмірі: за 3 дні червня 1986 року та 15 днів липня 1986 року;

- в 1-кратному розмірі: за 16 днів липня 1986 року.

Колегією суддів встановлено, що згідно акту № 133 від 19.07.2017 року про перевірку достовірності довідок про заробітну плату для обчислення пенсії було проведено позапланову перевірку Хорольського міжрайонного управління водного господарства достовірності довідки про заробітну плату, одержану особою в зоні відчуження в 1986 році виданої ОСОБА_1 за № 490 від 09.08.2016 року та № 459 від 21.06.2017 року. Перевіркою було встановлено, що в ході перевірки заробіток ОСОБА_1 в розмірі 3967, 36 крб. не був підтверджений жодним первинним документом. В зв`язку з чим позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії (а.с. 52).

Так, підприємством невірно визначений показник кратності. Середня кратність застосовується, якщо протягом одного дня виконувалася робота в різних зонах небезпеки, і визначається шляхом ділення годино-кратності по зонах небезпеки на тривалість роботи в зоні відчуження. А довідка військової частини, видана позивачу, містить конкретну інформацію про кількість днів роботи по зонах небезпеки.

Обчислення заробітку проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Так з моменту аварії оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, тобто проводилася за підвищеними до 100 процентів тарифний, ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівник підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4-, 3- кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).

Оплата праці робітників і службовців, відряджених в зону ЧАЕС призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата проводилась згідно абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 у відповідних зонах небезпека 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігалася заробітна плата, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР 17.05.1986 № 964 робота працівників оплачувалась в кратному розмірі виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови праці, замість попередніх, встановлених постановою від 07.05.1986 № 524-156.

Тому для обчислення заробітку із годинної тарифної ставки, підвищ на-100 відсотків, як це проведено підприємством, підстави відсутні.

Також, підприємством безпідставно, без надання підтверджуючих документів, проведено нарахування премії у розмірі 60%. Постановою Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 було дозволено підвищувати до 60% максимальний розмір премії. Конкретний розмір премії встановлювався на кожному підприємстві безпосередньо, але не в 60 відсотків тарифної ставки (окладу). Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Таким чином, якщо до призову на військові збори премія працівнику нараховувалась систематично, за період виконання пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, премія також повинна бути нарахована в тих же розмірі, як і працівникам підприємства, які не брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. у відповідності з діючим положенням про преміювання. Якщо на підприємстві виплата премії не була передбачена, або була передбачена, але в меншому розмірі, підстав для нарахування премії в розмірі 60% немає.

Наявні на підприємстві документи про нарахування заробітної плати, а також особовий рахунок за 1986 рік не підтверджують факт встановлення на підприємстві премії в розмірі 60 % та виплати одноразової премії, передбаченої підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 в розмірі 400 крб., що свідчить про необґрунтованість її включення до складу заробітної плати для обчислення пенсії. В ході проведення перевірки на підприємстві (акт перевірки від 31.05.2017 року № 68) виплата премії ОСОБА_1 у розмірі 60% не підтверджена особовими рахунками. Положення про преміювання не виявлено. Одноразова премія в розмірі 400 крб. в розрахунковій відомості за 1986 рік не нарахована та не виплачена.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2017 р. по справі № 539/2350/17 задовольнити.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2017 по справі № 539/2350/17 скасувати
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 15.01.2018.