Справа № 826/15525/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 січня 2018 року № 826/15525/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доВищого адміністративного суду України
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищого адміністративного суду України визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що всупереч приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідач не надав відповіді по суті запитуємої в запиті від 16.11.2017 інформації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі та запропоновано відповідачу у строк до 05.01.2018 надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

04.01.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому були викладені пояснення стосовно позовних вимог. Також, представник Вищого адміністративного суду України просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

15.12.2017 набула чинності нова редакція КАС України відповідно до пунктів 10, 12 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положеннями п.1 ч.1 статті 263 КАС України встановлено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 16.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із запитом. Позивач просив повідомити його чи уповноважений Вищий адміністративний суд України як розпорядник інформації оприлюднювати порядок оскарження рішень ВАСУ, як розпорядника інформації (а не судових рішень), дій чи бездіяльності (а.с.8).

23.11.2017 №П-2327/22 Вищим адміністративним судом України надано відповідь на запит позивача від 16.11.2017, де зазначено, що уживати заходів реагування, не передбачених чинним законодавством України, у тому числі давати не процесуальні роз'яснення, тлумачити норми чи надавати правову допомогу Вищий адміністративний суд України не уповноважений. Крім того, роз'яснено, що ОСОБА_1 має право звернутися за отриманням правової допомоги до Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги. (а.с.9), а також, зазначено, що з огляду на зміст запитуваної інформації, відповідь надано в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись з тим, що відповідач не надав відповіді по суті звернення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закону України "Про доступ до публічної інформації" (надалі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписами п.п. 1, 4 статті 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Отже, відповідач - Вищий адміністративний суд України, у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» є розпорядником інформації.

Стаття 23 Закону визначає, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду, зокрема, запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Приписами п.4 ч.1 ст. 15 Закону встановлено, що розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності.

Порядок розгляду запитів на отримання публічної інформації у Вищому адміністративному суді України визначений Положенням «Про забезпечення доступу до публічної інформації у Вищому адміністративному суді України», затвердженого Наказом Вищого адміністративного суду України від 24.10. 2017 № 29 (надалі - Положення).

Відповідно до п.1.3 Положення, правове регулювання відносин, пов'язаних із забезпеченням доступу до публічної інформації у Суді, здійснюється відповідно до Конституції України та законів України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон), «Про інформацію», «Про державну таємницю», «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», «Про захист персональних даних», «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» та інших нормативно-правових актів з цих питань.

Згідно з п. 2.1 Положення, доступ до публічної інформації про діяльність Суду забезпечується шляхом:

1) опублікування публічної інформації у журналах «Вісник Вищого адміністративного суду України» та додатку до нього - бюлетені «Судова практика Вищого адміністративного суду України», журналі «Адміністративне судочинство. Судова практика в адміністративних справах»; 2) розміщення публічної інформації на офіційному веб-сайті Суду в мережі Інтернет; 3) розміщення публічної інформації на інформаційних стендах у приміщенні Суду; 4) надання інформації за запитами на інформацію; 5) оприлюднення публічної інформації в засобах масової інформації; 6) оприлюднення на Єдиному державному веб - порталі відкритих даних.

Звертаючись із запитом на отримання публічної інформації від 16.11.2017 позивач просив повідомити його чи уповноважений Вищий адміністративний суд України як розпорядник інформації оприлюднювати порядок оскарження рішень ВАСУ, як розпорядника інформації (а не судових рішень), дій чи бездіяльності.

Надаючи відповідь на запит позивача, Вищий адміністративний суд України зазначив, що уживати заходів реагування, не передбачених чинним законодавством України, у тому числі давати не процесуальні роз'яснення, тлумачити норми чи надавати правову допомогу Вищий адміністративний суд України не уповноважений. Також, роз'яснено, що ОСОБА_1 має право звернутися за отриманням правової допомоги до Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, викладеними у відповіді на запит № п-2327/22 від 23.11.2017, оскільки позивач просив фактично надати відповідь про обов'язок відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» оприлюднювати порядок оскарження рішень ВАСУ ( відповідей, наданих у порядку доступу до публічної інформації ) , а тому, суд звертає увагу на те, що відповідач є розпорядником інформації в розумінні Закону, з огляду на що, у відповідності до положень п.4 ч.1 ст.15 Закону, зобов'язаний оприлюднювати порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності.

Також, суд не погоджується з поясненнями, викладеними у запереченнях на позовну заяву про те, що запит позивача має бути розглянутий в порядку Закону України «Про звернення громадян», тому що запитувана позивачем інформація потребувала перевірки та створення, оскільки запитувана позивачем інформація не потребувала значних зусиль для обробки та збору, а лише потребувала надання відповіді з посиланням на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що позивач запитував загальновідому інформацію, яка визначена в п.4 ч.1 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», при цьому позивач виокремив відповідача і запитав чи має саме він діяти відповідно до норм цього Закону, оскільки враховуючи положення ч.2 ст.22 Закону, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Суд зазначає, що відповідно до положень, викладених в абз.2 п.3.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Закону України «Про доступ до публічної інформації», проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону України «Про звернення громадян», розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону, та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом України «Про звернення громадян». При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п'ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, суд вважає, що позивач не звертався до відповідача із проханням давати процесуальні роз'яснення, тлумачити норми чи надавати правову допомогу, а просив надати відповідь на запит на отримання публічної інформації, в якому зазначено запитання, надання відповіді на яке міститься в законодавстві України та не потребує значних зусиль для створення, обробки чи підготовки відповіді на вказаний запит.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Вищий адміністративний суд України не надав відповіді по суті звернення позивача від 16.11.2017.

У позовній заяві позивач просив: Визнати, що бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді по суті запиту на інформацію від 16.11.2017 є неправомірною відмовою в наданні інформації, а тому - протиправною; зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію від 16.11.2017.

А тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги з урахуванням формулювання позовних вимог, підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Вищого адміністративного суду України, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді по суті запиту на інформацію від 16.11.2017 протиправною.

Зобов'язати Вищий адміністративний суд України надати відповідь по суті на запит ОСОБА_1 від 16.11.2017.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко