Справа № 822/3339/17
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3339/17
РІШЕННЯ
іменем України

10 січня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участі:секретаря судового засідання - Музики Д.О. позивача - ОСОБА_1 представника позивача - Шкодяка І.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України , Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить: визнати протиправними і скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 листопада 2017 року № 418, наказ військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області (по строковій частині) від 09 листопада 2017 року № 137, рішення (наказ) про відсторонення позивача від виконання обов`язків військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області; поновити позивача на військовій службі на посаді військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області з подальшим переводом на посаду у Збройних Силах України, яка відповідає військовому званню, рівню освіти та досвіду служби; стягнути з командування Сухопутних військ Збройних Сил України на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 31.10.2016 року по дату фактичного поновлення його на посаді.

06.12.17 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2017 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн.

На підставі статті 55 КК України призначено обвинуваченому ОСОБА_1 , додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади у військових комісаріатах, строком на 1 рік.

Наказом № 418 від 03.11.2017 року Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті, підполковника ОСОБА_1 , військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас за пунктом "є" (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади).

Наказом Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату № 137 від 09.11.2017 року підполковника ОСОБА_1 , військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом від 03.11.2017 року № 418 у запас за пунктом "є" (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті, вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області.

З 09 листопада 2017 року виключити із списків особового складу військового комісаріату та всіх видів забезпечення.

Позивач вважає, що вказані вище накази, а саме: командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 03 листопада 2017 року № 418 та військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату від 09 листопада 2017 року № 137 є незаконними і підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 45, 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

У відповідності до статей 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

В порушення вимог зазначених статей Дисциплінарного статуту відповідне службове розслідування призначено та проведено не було, у позивача не було відібрано відповідних пояснень.

Позивач зазначає, що згідно вироку суду його позбавлено права займати посади виключно в системі військових комісаріатів, але у Збройних Силах України є безліч офіцерських посад поза структурою військових комісаріатів, на яких він згоден проходити військову службу на умовах, зазначених у контракті.

Крім того, ухвалою суду від 14 листопада 2016 року його було відсторонено від посади до 05 січня 2017 року, але по закінченню дії ухвали суду до виконання обов`язків його допущено не було. Не зважаючи на те, що згідно вироку Старокостянтинівського районного суду від 04 вересня 2017 року, який набув чинності 05 жовтня 2017 року, з моменту вступу в силу захід забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади скасовується, його з 05 жовтня 2017 року до виконання обов`язків також не було допущено.

Позивач вважає, що накази про його звільнення прийняті упереджено із порушенням його прав та законних інтересів; недобросовісно, нерозсудливо та з порушенням принципу верховенства права; не пропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для його прав, свобод та законних інтересів і цілями, на досягнення яких спрямовані ці накази.

З врахуванням викладених обставин позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та надали суду пояснення згідно обставин викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули, хоча відповідачі були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2015 року наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 709 ОСОБА_1 призначено військовим комісаром Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 січня 2015 року № 4 термін служби за контрактом позивачу продовжено понад встановлений строк до оголошення демобілізації.

Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн.

На підставі статті 55 КК України призначено обвинуваченому ОСОБА_1 , додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади у військових комісаріатах, строком на 1 рік.

В обгрунтування вироку зазначено, що підполковник ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно підпункту "г" пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" являється особою, уповноваженою на виконання функцій держави, маючи реальну можливість вплинути на посадових осіб обласної призовної комісії щодо прийняття рішення про не призов на строкову військову службу громадянина ОСОБА_2 , під час прийняття осіннього призову 2016 року, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого, протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прийняв та одержав від громадянки ОСОБА_3 , неправомірну вигоду у сумі 5000 грн., за вплив на членів обласної призовної комісії Хмельницької області щодо прийняття ними рішення про не призов її сина - ОСОБА_2 , на строкову військову службу під час осіннього призову 2016 року, чим вчинив прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Таким чином своїми умисними діями, що виразились у прийнятті пропозиції та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, ОСОБА_1 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене частиною 2 статті 269-2 КК України.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04.09.2017 року набрав законної сили 05.10.2017 року.

Частиною 2 статті 269-2 КК України визначено, що прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Статтею 55 КК України передбачено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Позбавлення права обіймати певні посади як додаткове покарання у справах, передбачених Законом України "Про очищення влади", призначається на строк п`ять років.

Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру злочину, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Для виконання вироку суду, наказом № 418 від 03.11.2017 року Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті, підполковника ОСОБА_1 , військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас за пунктом "є" (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади).

Наказом № 137 від 09.11.2017 року Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_1 , військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом від 03.11.2017 року № 418 у запас за пунктом "є" (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті, вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області.

З 09 листопада 2017 року позивач виключений із списків особового складу військового комісаріату та всіх видів забезпечення.

Не погодившись із даними наказами про своє звільнення зі служби, позивач звернувся з даним адміністративним позовом в суд.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби.

У пункті "б" частини 2 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року зазначено, що звільнення зі служби проводиться: військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Як передбачено пунктом "є" частини 6 статті 26 Закону України №2232-ХІІ від 25.03.1992 "Про військовий обов`язок і військову службу", контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади; ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом (ч.4 ст.19 Закону України №2232-ХІІ від 25.03.1992 року "Про військовий обов`язок і військову службу").

Згідно пункту 15 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого 10.12.2008 року Указом Президента України № 1153/2008, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Відповідно до підпункту "г" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року "Про військовий обов`язок і військову службу" під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці, зокрема у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Згідно частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вже було зазначено вище у мотивувальній частині даного рішення суду, вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області у справі № 683/234/17 від 04.09.2017 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Дане кримінальне правопорушення належить до злочинів у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, стаття 369-2 КК України, за якою притягнуто позивача до відповідальності, входить до Розділу ХVІІ КК України.

Отже, з огляду на вищенаведену норму КАС України, при розгляді даної справи суд виходить з того, що позивачем вчинено кримінальне правопорушення, належним доказом чого є відповідний вирок суду, який набрав законної сили 05.10.2017 року, що відповідно до частин 6, 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", є підставою для звільнення з військової служби.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно зі статтею 1 Статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків (стаття 4 Статуту).

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Згідно статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади запобігання і протидії корупції в публічній і приватній сферах суспільних відносин визначені Законом України "Про засади запобігання та протидії корупції" від 07.04.2011 року № 3206 (далі Закон № 3206).

Відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону № 3206 його дія та передбачені ним обмеження поширюються на всіх осіб, визначених суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення, у межах, установлених цим Законом.

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 4 Закону № 3206 суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення є військові посадові особи Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби.

За вчинення корупційних правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 4 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності в установленому законом порядку, що визначено частиною 1 статті 21 Закону № 3206.

За приписами частини 2 статті 22 вказаного Закону дострокове припинення повноважень особи на виборній посаді, припинення повноважень посадової особи на посаді, звільнення, що здійснюється за рішенням Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, звільнення військової посадової особи з військової служби у зв`язку з притягненням до відповідальності за корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, а також відсторонення такої особи від виконання службових повноважень у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється з урахуванням особливостей, визначених Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

У кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Суд зазначає, що в даному випадку необхідності проведення командиром службового розслідування не було, оскільки причини та умови, що сприяли вчиненню кримінального правопорушення позивачем та його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України, встановлена вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області у справі № 683/234/17 від 04.09.2017 року.

Суд при вирішенні спору враховує також те, що проведення службового розслідування у визначених Дисциплінарним статутом випадках є правом командира, а не його обов`язком.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що у вироці суду йому не заборонено займати іншу посаду в системі Збройних Сил України, та не було вказівки звільнити його зі служби, суд зазначає наступне.

Пунктом "є" частини 6 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ від 25.03.1992 "Про військовий обов`язок і військову службу", контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.

Підпунком "г" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, зокрема у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Із змісту наведених норм Конституції України, та чинного законодавства, яке регулює порядок проходження військової служби, суд приходить до висновку про те, що відповідачі зобов`язані були прийняти рішення про звільнення позивача саме з посиланням на пункт "є" частини 6, підпункт "г" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ від 25.03.1992 "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки вироком суду позивачу заборонено займати посаду на якій він перебував до набрання таким вироком законної сили.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Суд зазначає, що наявність у вироку заборони займати визначені у ньому посади і є фактичною вказівкою для командирів позивача про його звільнення із посади.

Суд не вправі вирішувати можливість позивача займати іншу посаду в системі Збройних Сил України, оскільки це є компетенцією відповідних органів, що вирішують такі питання в межах своїх повноважень.

Окрім того при вирішенні спору суд не бере до уваги службові досягнення позивача, оскільки накази відповідачів про його звільнення прийняті на виконання вироку суду, що набрав законної сили, яким позивачу заборонено займати посаду військового комісара.

Відповідачі при прийняті наказів не мали права застосувати статтю 5 Дисциплінарного статуту, яка передбачає, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, в зв`язку із тим, що пункт "є" частини 6, підпункт "г" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року "Про військовий обов`язок і військову службу" не передбачають іншого дисциплінарного стягнення крім звільнення у випадку наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.

З огляду на вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що при прийнятті наказів про звільнення позивача з військової служби з посади військового комісара, відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, відтак у суду відсутні підстави для їх скасування та для поновлення позивача на посаді.

Що стосується позовної вимоги, в якій позивач просить визнати протиправним і скасувати рішення (наказ) про відсторонення позивача від виконання обов`язків військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області, суд вважає, що у її задоволенні також необхідно відмовити, так як із пояснень позивача та його представника неможливо встановити яким саме рішенням, та якого державного органу позивач був відсторонений від зайняття посади в період з 05.01.2017 року по 03.11.2017 року.

Також суд враховує, що зі змісту позовної заяви, та пояснень позивача і його представника, вбачається, що такі рішення приймалися в межах досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 0000098.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в позовних вимогах ОСОБА_1 , необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 м. Старокостянтинів Хмельницької області до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України м. Київ, Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області м. Старокостнтинів Хмельницької області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 17 січня 2018 року

Головуючий суддя /підпис/ В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський