Справа № 755/7793/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Арапіна Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Справа № 755/7793/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку та виплати пенсії в розмірі 60% від суми заробітної плати, з якої були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням у складі заробітної плати: винагороди за безперервну працю, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, відповідно до довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 26.04.2017 р. № 675, виданої господарсько-фінансовим департаментом Секретаріату КМУ;

- зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу з 01.04.2017 р. пенсію в розмірі 60% від суми заробітної плати, з якої були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням у складі заробітної плати: винагороди за безперервну працю, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, відповідно до довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 26.04.2017 р. № 675, виданої господарсько-фінансовим департаментом Секретаріату КМУ.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено можливості проведення раніше призначеної пенсії державного службовця, та зазначаючи, що компенсація за невикористану відпустку не підлягає врахуванню при перерахунку пенсії особи.

З цих та інших підстав, апелянт вважає, що оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ст. 310 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку Лівобережного ОУПФУ в м. Києві та з 07.05.2014 р. отримує пенсію за віком.

12.05.2015 р. позивачу призначено пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

При здійсненні призначення позивачу пенсії та її розрахунку органом ПФУ не було враховано всіх складових його заробітку за відповідний період, на які нараховано та з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

23.03.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням отримуваних ним виплат за безперервну працю, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Листом Лівобережного ОУПФУ в м. Києві від 11.04.2017 р. № 1009/08 позивача було повідомлено про відмову в задоволенні його вимог у зв'язку з тим, що чинним законодавством не передбачено здійснення такого перерахунку.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суми виплат, на які нараховувались та сплачувались страхові внески, повинні бути враховані відповідачем при обчисленні пенсії позивача.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про державну службу», який був чинним на момент виникнення у позивача права на пенсію та у відповідній редакції (далі - Закон № 3723-XII), «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР), «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XIIПенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до положень частини 2 статті 33 Закону № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У статті 41 Закону № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14.

Таким чином, оскільки єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування був нарахований на всі виплати, отримані позивачем за місцем роботи, у тому числі й на суми винагороди за безперервну працю, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що право на врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивач набув ще на момент призначення йому пенсії на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII у відповідній редакції.

Доводи апелянта про те, що чинним законодавством України не визначено права позивача на перерахунок його пенсії, як і не передбачено підстав, порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу», колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки спірним у даній справі є питання не про право позивача на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а про право на виплату пенсії, обчисленої з урахуванням всіх складових заробітної плати, на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та на врахування яких позивач мав право під час призначення пенсії, тобто фактично спір стосується питання виправлення помилок, що були допущені під час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 28.09.2017 р. по справі № 442/921/17.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що компенсація за невикористану відпустку не підлягає врахуванню при перерахунку пенсії особи, однак, колегія суддів зазначає, що позивач не заявляла позовних вимог про перерахунок її пенсії з урахуванням вказаного виду виплати, відповідно, таке питання судом першої інстанції не заявлялося і не підлягає вирішенню у межах даної адміністративної справи.

Судова колегія також звертає увагу й на те, що в апеляційній скарзі апелянт зазначає про відсутність підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_4, але позивачем у даній справі є інша особа - ОСОБА_3 і саме питання щодо перерахунку його пенсії є спірним у цій справі.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч приписам ч. 2 ст. 77 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження, не надав суду жодних доказів, не навів будь-яких інших доводів, які б підтверджували правомірність його дій при відмові позивачу в перерахунку його пенсії, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене та переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, як того вимагає ст. 308 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 16 січня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: