Справа № 750/12540/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/175/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому, уточнивши зміст позовних вимог згідно заяви від 15.12.2017, просить скасувати рішення відповідача про визнання його працюючим пенсіонером і нарахування переплати надбавки до пенсії на дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.02.2017 по 30.11.2017 в сумі 6602 грн. 50 коп.

Обгрунтував позивач свої вимоги тим, що є пенсіонером МВС України. До 30.11.2016 він працював на постійній основі штатним юрисконсультом у Чернігівському колективному підприємстві «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України. 30.11.2017 позивач був звільнений за скороченням штату працівників. Після звільнення позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату йому надбавки до пенсії в розмірі, визначеному законодавством, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сімї дочки ОСОБА_2, 2605.2002 року народження, відповідно до ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

01.12.2016 така надбавка була призначена позивачу в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виплачувалася до грудня 2017 року. В січні 2017 року за пропозицією ЧКП «Пожтехніка» позивач почав надавати послуги юридичного характеру за цивільно правовими договорами. Один раз на тиждень він приїздив на підприємство приблизно на 0,5-1 годину на нараду і консультував працівників з питань, що виникали. Винагорода йому виплачувалася один раз на місяць за актами про передачу-прийняття виконаних послуг. Позивач щомісяця направляв відповідачу рекомендованими листами належним чином завірені копії цивільно правових угод та актів.

09.12.2017 позивач отримав листа від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за №2499/03, в якому зазначено, що позивача визнано працюючим пенсіонером, через що виникла переплата надбавки з 01.02.2017 по 30.11.2017 в сумі 6602 грн. 50 коп. і з пенсії позивача щомісяця, починаючи з грудня 2017 року, буде проводитися утримання в сумі 381, 77 грн.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, адже підстав для стягнення переплати немає, так як позивач є непрацюючим пенсіонером і не допустив зловживань, які відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» можуть бути підставою для утримання вже виплачених сум пенсії.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.12.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 263 КАС України.

Представник відповідача надіслав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з січня 2017 позивач є працюючою особою, адже виконував роботи за цивільно правовими угодами, а тому не мав права на отримання надбавки передбаченої пунктом (а) частини першої статті 16 Закону №2262 за період з 01.02.2017 року по 30.11.2017 року. За підрахунками сума переплати надбавки на доньку ОСОБА_2 за період з 01.02.2017 по 30.11.2017 склала 6602 грн. 50 коп., а тому відповідач листом №2499/03 від 06.12.2017 запропонував позивачу добровільно внести вказану суму переплати на особовий рахунок головного управління, а в разі несплати вказаної суми повідомило, що з грудня 2017 року розпочато утримання вказаної суми з пенсії позивача в порядку встановленому ч.2 ст. 50 Закону №1058.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262- ХІІ (далі Закон №2262).

Одночасно, відповідно до пункту (а) частини першої статті 16 Закону №2262 позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сімї, призначена надбавка на дочку ОСОБА_4.

Вказана надбавка призначена позивачу з 01.12.2016 відповідно до його заяви від 30.11.2016, оскільки 30.11.2016 позивач був звільнений з Чернігівського колективного підприємства «Пожтехніка» Добровільного товариства України у звязку зі скороченням штатів.

Починаючи з січня 2017 року позивач надавав послуги даному підприємству за цивільно правовими угодами, що підтверджується актами про передачу-прийняття виконаних робіт: акт від 26.01.2017 (період з 23.02.2017 по 26.02.2017); акт від 23.02.2017 (02, 09, 16, 23 лютого 2017); акт від 23.03.2017 (09,16, 23 березня 2017); акт від 26.04.2017 (06, 13, 20, 26 квітня 2017); акт від 25.05.2017 (04, 11, 18, 25 травня 2017); акт від 29.06.2017 (01, 08, 15, 22, 29 червня 2017); акт від 27.07.2017 (6, 13, 20, 27 липня 2017), акт від 31.08.2017 (3, 10, 17, 23, 31 серпня 2017), акт від 28.09.2017 (7, 14, 21, 28 вересня 2017), акт від 26 жовтня 2017 (5, 12, 19, 26 жовтня 2017), акт від 30.11.2017 (2, 9, 16, 23, 30 листопада 2017) (а.с.9-19)

Належним чином завірені копії угод та актів позивач надсилав щомісяця відповідачу, що підтверджується квитанціями ЧД ПАТ «Укрпошта» на а.с.8)

На перше повідомлення позивача про укладення цивільно правової угоди №1 відповідач 23.02.2017 надіслав позивачу листа за №324/02/Г-12, в якому зазначив, що період надання послуг за цивільно правовою угодою від 23.01.2017 №1 Чернігівському колективному підприємству «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України з 23.01.2017 по 26.01.2017 не вплинув на загальний розмір пенсії позивача, в тому числі на виплату надбавки на доньку ОСОБА_2 (а.с.5)

Надіслані позивачем на адресу відповідача упродовж березня листопада 2017 року копії цивільно правових угод також не призвели до припинення виплати позивачу надбавки відповідно до пункту (а) частини першої статті 16 Закону №2262 позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сімї, призначена надбавка на дочку ОСОБА_4.

Проте, 06.12.2017 відповідач надіслав позивачу листа за №2499/03, в якому повідомив ОСОБА_1, що оскільки за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з січня 2017 він є працюючою особою, адже виконував роботи за цивільно правовими угодами, а тому не мав права на отримання надбавки передбаченої пунктом (а) частини першої статті 16 Закону №2262 за період з 01.02.2017 року по 30.11.2017 року. За підрахунками сума переплати надбавки на доньку ОСОБА_2 за період з 01.02.2017 по 30.11.2017 склала 6602 грн. 50 коп., а тому відповідач запропонував позивачу добровільно внести вказану суму переплати на особовий рахунок головного управління, а в разі несплати вказаної суми повідомило, що з грудня 2017 року розпочато утримання вказаної суми з пенсії позивача в порядку встановленому ч.2 ст. 50 Закону №1058.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що в статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 -IV від 09.07.2003 дано визначення терміну "працюючий пенсіонер" - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1-7, 11-13 частини першої статті 11 цього Закону.

Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 11 Закону №1058 застрахованими особами є громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об'єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Абзацем першим пункту 2.21 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 встановлено, що документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення , а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

В статті 59 Закону №2262 зазначено, що відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Статтею 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003р. № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003р. за № 374/7695 (далі - Порядок № 6-4).

Відповідно до пункту 3 Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, діючим законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії.

Однак, при розгляді справи встановлено, що зловживання з боку ОСОБА_1 чи подання страхувальником недостовірних даних відсутні, а положення ст.1215 Цивільного кодексу України не передбачають повернення пенсії, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, суд прийшов до висновку про протиправність рішення відповідача щодо утримання переплати пенсії з позивача, оскільки відповідачем не надано доказів про вчинення позивачем зловживань (недобросовісності), що призвели до безпідставної виплати йому сум пенсії.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про скасування рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження: м. Чернігів, вулиця П'ятницька, 83-а, ), оформлене листом №2499/03 від 06.12.2017, про утримання переплати пенсії з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) за період з 01.02.2017 по 30.11.2017 в сумі 6602 грн. 50 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 640 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова