Справа № 556/1634/17
Суддя: Закревський Л.В.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 556/1634/17
Номер провадження 2-а/556/21/2018
ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2018 р. смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області -

під головуванням судді Закревського Л.В.

з участю:

секретаря Басик Г.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Володимирецького районного суду Рівненської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій незаконними та зобовязання призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку,-

В С Т А Н О В И В:

В суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій незаконними та зобовязання призначити пільгову пенсію, знизивши їй пенсійний вік, відповідно до вимог ст. 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що ОСОБА_4, народився 08.12.1962 року в с. Полиці Володимирецького району Рівненської області, яке відповідно до Постанови КМУ від 23.07.1991 р. №106 відноситься до третьої зони - зони гарантованого добровільного відселення.

Від народження та по даний час позивач зареєстрований та фактично проживє в с.Іванчі Полицької сільської ради Володимрирецького району Рівненсь області, яке також відповідно до Постанови КМУ від 23.07.1991 р. №106 відноситься до третьої зони - зони гарантованого добровільного відселення. Проте відповідачем відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тієї підстави, що буцімто з 25.04.1986 р. по 31.12.1990 р. я проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки згідно трудової книжки позивач працював в колгоспі ім. Куйбишева в тому ж населеному пункті. Проте це спростовується довідкою від 04.11.2016 р. №42 СГТОВ «Надія» про членство в колгоспі ім. Куйбишева, з якої вбачається, що позивач був працевлаштований в колгоспі з 11 квітня 1987 року по 31 грудня 1990 року, проте ним в 1987 році було вироблено 199 трудоднів, в 1988 році - 160, в 1989 р. - 0 і в 1990 р. 281. Робота в колгоспі мала сезоннії характер, і на роботу в колгосп ОСОБА_1 їздив по мірі необхідності.

Крім того, будучи працевлаштованим в Рівненському спеціалізоване ремонтно-будівельному управлінні та «Луцькавтодорі» фактично - здійснював будівництво Рафалівського карєру в с. Іванчі Володимирецького району Рівненської області, а тому і в цей період він постійно проживав працював в забрудненій зоні внаслідок аварії на ЧАЕС - зоні гарантованого добровільного відселення.

З метою підготовки документів для пільгової пенсії ОСОБА_1 звернувся до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, де отримав відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, як особі, яка постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, що і стало підставою для предявлення позову. Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 просили суд зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах, знизивши його пенсійний вік відповідно до вимог ст. 55 Закону України „Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання зявилася, позовні вимоги ОСОБА_1 та його представника не визнала у повному обсязі. Надала суду письмові заперечення проти позову в яких вказала, що позивач ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку. Просила відмовити у задоволенні позову.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили те, що ОСОБА_1 дійсно проживав ІНФОРМАЦІЯ_2. Також пояснили, що позивач інколи на незначний період їздив на сезонні роботи в с. Вікнине Катеринопільського району Черкаської області де працював в колгоспі ім. Куйбишева.

Суд не ставить під сумнів свідчень свідків оскільки відомостей про їх зацікавлення в розгляді даної справи немає.

Заслухавши та проаналізувавши пояснення сторін, свідків дослідивши інші докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що вимоги викладені в заяві ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Підставами для такого висновку суду стало наступне:

З паспорту ОСОБА_1 серії СР № 251572, виданого 01.08.1997 р. Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області, вбачається, що він народився 08.12.1962 р. в с. Полиці Володимирецького району Рівненської області.

Згідно довідки №2207 від 25.10.2016 року яка видана виконкомом Полицької сільської ради Володимирецького району вбачається, що ОСОБА_1 проживав в с.Іванчі з 08.12.1962 року по даний час, яке відповідно до Постанови КМУ від 23.07.1991 р. №106 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Посвідченням серії Б № 410552, виданим Рівненською облдержадміністрацією підтверджується, що ОСОБА_1, видано посвідчення 3 категорії як особі постраждалій від аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки від 04.11.2016 р. №42 СГТОВ «Надія» про членство в колгоспі ім. Куйбишева, з якої вбачається, що ОСОБА_1 був працевлаштований в колгоспі з 11 квітня 1987 року по 31 грудня 1990 року, ним в 1987 році було вироблено 199 трудоднів, в 1988 році - 160, в 1989 р. - 0 і в 1990 р. 281. Робота в колгоспі мала сезоннії характер, і на роботу в колгосп ОСОБА_1 їздив по мірі необхідності.

Згідно архівної довідки «Б-123/12-14 від 22.12.2016 року був працевлаштований в Рівненському спеціалізоване ремонтно-будівельному управлінні та «Луцькавтодорі» та здійснював будівництво Рафалівського карєру в с. Іванчі Володимирецького району Рівненської області, а тому і в цей період він постійно проживав працював в забрудненій зоні внаслідок аварії на ЧАЕС - зоні гарантованого добровільного відселення.

Із відповіді УПФ України в Володимирецькому районі від 12.09.2017 року №2631/05-01 слідує, що позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку як особі яка постійно проживала або постійно працювала у зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В судовому засіданні добуто достатньо доказів, які підтверджують факт проживання ОСОБА_1 з 08.12.1962 року по даний час в с.Іванчі Володимирецького району Рівненської області.

Відповідно до ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали у зоні гарантованого добровільного відселення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, як встановлено ст. 15 вищезазначеного Закону, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Із змісту вищезазначеної норми вбачається, що метою надання особою довідки про період проживання на території гарантованого добровільного відселення або іншій території, що зазнала радіоактивного забруднення, є підтвердження факту проживання на цій території.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з принципу покладення обовязку доказування на відповідача, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності своїх дій щодо того, що ОСОБА_1 не має право виходу на пенсію як особа, яка постійно проживала або постійно працювала у зоні гарантованого добровільного відселення, так як під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 має право виходу на пенсію, як особа, яка постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката, суд вважає необхідним звернути увагу, що до позову адвокатом не додано необхідних даних та документів, що належним чином підтверджують факт отримання коштів за надання такої правової допомоги.

ВССУ у своїх рішеннях неодноразово підкреслив, що розмір витрат на правову допомогу у цивільній справі визначається домовленістю (договором) між стороною у справі та особою, яка надає правову допомогу і не повинен перевищувати граничний розмір встановлений ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Склад та розмір таких витрат є предметом доказування у справі. Доказами витрат є: договір або доручення про надання правової допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт та документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином розрахунок про оплату послуг адвоката, виданий самим адвокатом, не може бути прийнятий судом до уваги, так як не є власне документом, оскільки не містить необхідних реквізитів для прийняття її в якості доказу та не є додатком до прибуткового касового ордеру, а також на ній відсутні номер та печатка Ради адвокатів Рівненської області. Дані про ведення касової книги в установленому законом порядку теж відсутні.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення витрат за надання правової допомоги.

Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач та його представник не ставлять.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2,7, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.15, 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку у відповідності зі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1, з 09 грудня 2016 року пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі, яка проживала у зоні гарантованого добровільного відселення.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5) розділ XIII Перехідних положень, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Закревський Л.В.