Справа № 2-а-4445/10
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕ М УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Хоменко Н.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити дії, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 25 серпня 2010 року №851 щодо відмови фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 у наданні дозволу на розміщення аптеки у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1; зобовязати відповідача надати фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозвіл на розміщення аптеки у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1; судові витрати просила покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала на те, що вона зареєстрована виконавчим комітетом Павлоградської міської ради як фізична особа - підприємець. їй на праві власності належить нежитлове приміщення - непродовольчий магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_2. У серпні 2010 року вона звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розміщення у приміщенні аптеки. Рішенням відповідача від 25.08.2010 р. №851 їй відмовлено у наданні дозволу на розміщення аптеки у вищевказаному приміщенні із посиланням на відсутність згоди мешканців житлових квартир другого поверху підїзду щодо розташування аптеки, у звязку з чим, вона вимушена звернутися до суду із вказаною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пояснивши суду, що рішенням Павлоградської міської ради "Про затвердження порядку переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у м.Павлограді", був затверджений зазначений порядок. Відповідно до п. 2.1 вказаного вище Порядку, для вирішення питання переведення жилих приміщень у нежилі, власник житла надає до виконкому міської ради певні документи, серед яких - письмова згода всіх повнолітніх власників та мешканців квартир 1-го та 2-го поверхів суміжних з квартирою, зазначеною в заяві, на її перепланування та переобладнання для подальшого використання за певним призначенням. Оскільки, такої згоди фізична особа - підприємець ОСОБА_3 не отримала, рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 25.08.2010 р. №851 їй відмовлено у наданні дозволу на розміщення аптеки у вищевказаному приміщенні. У звязку з чим, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким сторони обґрунтовували свої позиції по справі, дослідивши інші докази в межах позовних вимог та предметної підсудності даної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до статті 4 Житлового кодексу України, квартира, яка належить особі на праві власності, відноситься до приватного житлового фонду.

Згідно статті 19 Закону України «Про власність», власники мають право користуватися майном, яке належить їм, для ведення господарської або незабороненої законодавством діяльності. Житловим кодексом, який діяв на час звернення до суду, не виключається можливість переводу житлового приміщення в нежиле.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована виконавчим комітетом Павлоградської міської ради як фізична особа - підприємець (арк.с.8).

Фізичній особі - підприємцю на праві власності належить нежитлове приміщення - непродовольчий магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (арк.с.6).

Встановлено, що у серпні 2010 року позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розміщення у приміщенні аптеки.

Проте, рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 25.08.2010 р. №851 Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 відмовлено у розташуванні аптеки в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 (арк.с.7).

Як вбачається з рішення, Виконавчий комітет Павлоградської міської ради посилався на п.п. 9 п. «а» ч. 1 ст. 31, п.п. 9 п. «а» ч. 1 ст. 31, ч.І ст.52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також на Порядок переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у м.Павлограді, затверджений рішенням сесії Павлоградської міськради від 31.07.2007 р. № 374-21/У (арк.с.7).

Так, відповідно до п.п. 9 п. «б» ч.І ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб громадян.

Відповідно до п.п. 9 п. «а» ч.І ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва віднесено, зокрема, надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно ч.І ст.52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Згідно ч.2 ст.52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет ради: попередньо розглядає проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, в судовому засіданні, посилався на правомірність своїх дій щодо винесення рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 25.08.2010 р. №851, яким Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 відмовлено у розташуванні аптеки в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_4.

Проте, правовий аналіз зазначеного вище законодавства свідчить, що жодною з вищенаведених норм Закону, на які посилається відповідач в рішенні Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 25.08.2010 р. №851, повноваження відповідача з питання надання власникам нежитлових приміщень дозволу на зміну функціонального призначення цих приміщень взагалі не регулюються, а тому, посилання відповідача на зазначені норми є безпідставним.

Також, в зазначеному рішенні, відповідач посилається на Порядок переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у м.Павлограді, пункт 1.2 якого передбачає механізм переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі.

Проте, нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 виключено з житлового фонду ще у 2007 році, з того часу має статус нежитлового приміщення (арк.с.6), і позивач не порушувала перед відповідачем питання про зміну цільового призначення цього приміщення.

Крім того, в обґрунтування відмови у задоволенні заяви позивача, в рішенні Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 25.08.2010 р. №851, відповідач також посилався на відсутність згоди мешканців житлових квартир другого поверху під'їзду щодо розташування аптеки.

Проте, згідно пункту 2.8 Порядку переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у м.Павлограді, зазначено, що у разі, якщо власник приміщення, яке переведено в нежитловий фонд, має намір змінити його цільове призначення, йому необхідно звернутися до виконкому міської ради для внесення відповідних змін в рішення виконкому міськради. Для вирішення цього питання власник приміщення надає до управління містобудування та архітектури документи, зокрема, письмову згоду всіх повнолітніх власників та мешканців квартир 1-го та 2-го поверхів, суміжних з приміщенням, зазначеним в заяві, щодо його перепланування або переобладнання для подальшого використання за певним призначенням.

Відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.19 Закону України «Про власність», ст.321 ЦК України, ст. ст.2, 6, 8, 9, 69, 71, 104, 159, 160, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 25 серпня 2010 року №851 щодо відмови Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 у наданні дозволу на розміщення аптеки у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 - визнати незаконним та скасувати.

Зобовязати відповідача надати Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозвіл на розміщення аптеки у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору суму у розмірі 03 (три) грн. 40 (сорок) коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.В. Токар