Справа № 823/1721/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року Справа № 823/1721/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ремши Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 20.10.2017 р. № 19 про накладення на нього штрафних санкцій у розмірі 51 000,00 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що нарахування штрафних санкцій ним здійснювалося на підставі методики, затвердженої т.в.о. заступника Голови Держпродспоживслужби, за кожну одиницю продукції, зазначеної в акті.

З цих та інших підстав, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в позові в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін та, зокрема зазначає, що методика, на яку посилається апелянт, є відомчим актом, не зареєстрованим в Міністерстві юстиції України, та не може визначати порядок нарахування штрафних санкцій всупереч закону.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзив позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець (далі - ФОП ОСОБА_3.) та фактично здійснює діяльність у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1.

06.10.2017 р. наказом ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 06.10.2017 р. № 289 призначено проведення планової виїзної перевірки характеристик продукції, а саме: безпечності іграшок на дотримання вимог Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2013 р. № 515, зокрема у магазині позивача.

12.10.2017 р. на підставі зазначеного наказу та направлення на проведення перевірки від 06.10.2017 р. № 40 посадовою особою відповідача було проведено планову виїзну перевірку позивача, про що складено акт від 12.10.2017 р. № 000034.

У зазначеному акті відповідачем зафіксовано відсутність на іграшках, які реалізується позивачем, знаків відповідності технічним регламентам, що кваліфіковано як порушення п.п. 10, 19, 25, 51, 52 Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2013 р. № 515.

При цьому, 12.10.2017 р. позивачу було вручено вимогу щодо надання до 19.10.2017 р. відповідачу накладних на вказану вище продукцію для встановлення суб'єкта господарювання, який її поставив. Однак, така вимога позивачем виконана не була.

20.10.2017 р. за результатами розгляду матеріалів перевірки відповідачем на підставі п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» було прийнято постанову № 19 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000,00 грн., за введення в обіг продукції, на якій відсутній знак відповідності технічним регламентам.

Позивач, вважаючи протиправною зазначену постанову, звернувся до суду з даним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано встановленого відповідачем факту вчинення ним правопорушення у вигляді реалізації іграшок з порушенням вимог технічного регламенту, але відповідачем було неправильно розраховано розмір штрафних санкцій і протиправно притягнуто позивача до відповідальності як за повторне правопорушення.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877-V), «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 р. № 2735-VI (далі - Закон № 2735-VI), Технічним регламентом безпечності іграшок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 р. № 515 (далі - Регламент).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 3 статті 4 Закону № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів.

У п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону № 2735-VI закріплено, що органи ринкового нагляду проводять планові перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів.

Під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на початковому етапі перевірки об'єктами перевірки є, зокрема наявність на продукції знака відповідності технічним регламентам та додержання правил застосування і нанесення знака відповідності технічним регламентам.

Під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів об'єктом перевірки є документи, що містять інформацію про походження продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо). Якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг.

Згідно з п.п. 25, 51, 52 Регламенту перед наданням іграшки на ринок розповсюджувачі зобов'язані перевірити наявність національного знака відповідності на іграшці, необхідних документів, інструкцій та інформації про безпечність, які складаються згідно з вимогами законодавства про мови, а також виконання виробником та імпортером вимог, установлених пунктами 9, 10 і 18 цього Технічного регламенту.

Зображення національного знака відповідності виконується відповідно до опису, затвердженого постановою КМУ від 29.11.2001 р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності».

Національний знак відповідності повинен наноситися на іграшку, прикріплену до неї етикетку (ярлик) або пакування та бути видимим, розбірливим і незмивним.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 2735-VI до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що ненадання розповсюджувачем товару документів щодо його походження є правовою підставою вважати особу такою, що ввела продукцію в обіг.

Разом з тим, законодавством чітко регламентовані кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 2735-VI та граничні розміри штрафних санкцій за його вчинення. Для застосування розміру штрафу від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян необхідна наявність додаткової кваліфікуючої ознаки у вигляді повторності, якої відповідачем на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності встановлено не було

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем дійсно було вчинено правопорушення, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 2735-VI, однак при притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем безпідставно застосовано штрафні санкції у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

При цьому, доводи апелянта про те, що нарахування штрафних санкцій позивачу здійснено як за первинне правопорушення на підставі методики, затвердженої т.в.о. заступника Голови Держпродспоживслужби, виходячи з 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожну одиницю продукції, зазначеної в акті, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони суперечать положенням Закону № 2735-VI, який має вищу юридичну силу, ніж методика, на яку посилається апелянт, і яким чітко визначено правовий підхід до розрахунку штрафних санкцій та не передбачена можливість розрахунку штрафних санкцій в залежності від кількості товару.

Проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч приписам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних доказів, не навів доводів, які б підтверджували правомірність прийняття ним спірної постанови та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене та переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, як того вимагає ст. 308 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів підлягає залишенню без задоволення, а постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та, відповідно до ч. 3 ст. 272, ст. 286 КАС України, не може бути оскаржена.

Головуючий суддя

Судді: