Справа № 264/5373/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5373/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

23.10.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 09.10.2017 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.10.2017 року інспектором поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 877861, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 09.10.2017 року о 10-20 годині він керував автомобілем НОМЕР_1 та на перехресті бул.Шевченка та пр.Будівельників в м.Маріуполі здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора поєднаний з жовтим, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згодний. 18.10.2017 року він звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя із адміністративним позовом про скасування постанови від 09.10.2017 року, однак 23.10.2017 року йому стало відомо, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19.10.2017 року його позов було повернуто для подання за підсудністю до Іллічівського районного суду м.Маріуполя. Просив поновити йому строк звернення до суду із даним позовом та скасувати постанову серії АР № 877861 від 09.10.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду заяву по розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі закрити у звязку із малозначністю вчиненого ним правопорушення.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в яких, окрім іншого, просить суд розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України, оскільки 09.10.2017 року о 10-20 годині останній керував автомобілем НОМЕР_1 та на перехресті бул.Шевченка та пр.Будівельників в м.Маріуполі здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора поєднаний з жовтим. З боку інспектора поліції були дотримані всі вимоги діючого законодавства, а саме, він довів порушнику суть правопорушення, розяснив останньому його права, та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, виніс на місці вчинення правопорушення відносно ОСОБА_3 постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України, застосувавши до порушника штраф в сумі 425 грн. Вважає, що підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відсутні. Обставини правопорушення зафіксовані розташованим у патрульному автомобілі реєстраторі, що є належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КпАП України.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 18.10.2017 року звернувся з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії № 877861 від 09.10.2017 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя та ухвалою суду від 19.10.2017 року його позов було повернуто позивачу для подання за підсудністю до належного суду, в звязку з чим, ОСОБА_1 23.10.2017 року звернувся з даним позовом до Іллічівського районного суду м.Маріуполя.

За таких підстав, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, а тому строк на оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає поновленню.

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 877861 від 09.10.2017 року, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 та на перехресті бул.Шевченка та пр.Будівельників в м.Маріуполі почав рух на заборонений сигнал світлофору, а саме обєднаного червоного та жовтого, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії АР № 877861 від 09.10.2017 року, винесеної інспектором поліції ОСОБА_2, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні, зокрема відповідно до п.8.7.3 «є» - поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Так, частиною 2 статтею 122 КУпАП серед іншого передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду на заборонний сигнал світлофора.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обовязку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини вчинення даного правопорушення викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 877861 від 09.10.2017 року, а тому вони вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а його посилання на відсутність факту порушення ним ПДР спростовуються даною постановою, а також наданим стороною відповідача відеозаписом, з якого вбачається факт вчинення адміністративного правопорушення, тому суд вважає їх надуманими та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, та вбачає дану постанову в частині визнання винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення законною. Поряд з тим, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження відсутності у його діях складу даного правопорушення, зокрема доказу того, що він виконав вимоги п 8.10 встановлених ПДР України.

Так, проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Однак за відсутності будь-яких інших доказів на підставі яких поліцейським патрульної поліції вирішена справа, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, а також враховуючи те, що діями позивача не було створено перешкод або ж шкоди іншим учасникам дорожнього руху, суд приходить до висновку про малозначність даного правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе провадження по адміністративній справі відносно позивача закрити, а ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 877861 від 09 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити, у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Н. В. Литвиненко