Справа № 205/5597/17(2-а/205/203/17)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 року справа № 205/5597/17(2-а/205/203/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Чабаненко С.В. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року (суддя І інстанції Скрипник К.О.) у справі № 205/5597/17 (2а/205/203/17) за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила скасувати постанову відповідача від 21 квітня 2017 року № 11, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 165-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року адміністративний позов повернуто позивачу у звязку з його не підсудністю цьому суду. При цьому суд послався на положення частини 2 статті 19 КАС України в редакції до 15 грудня 2017 року і виходив з того, що позов позивач може подати за своїм місцем проживання або за місцезнаходженням відповідача, а не за місцезнаходженням підприємства, на якому вона працює.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що позов нею поданий за місцезнаходженням підприємства, оскільки до адміністративної відповідальності вона притягнута як головний бухгалтер ТОВ «Будкомплект», у звязку з чим посилання суду на приписи частини 2 статті 19 КАС України є помилковими.

Сторони в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

Дійсно відповідно до частини 2 статті 19 КАС України в редакції станом на час подання позову адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції і ці обставини не заперечуються сторонами, позивач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто в Амур-Нижньодніпровському районі, а місцезнаходженням відповідача є проспект О.Поля, 57 в місті Дніпро, що є територією Центрального району міста.

Позивач вважає, що зазначення в ч. 2 ст. 19 КАС України слів «перебування, знаходження» дають їй можливість звернутись до суду за місцезнаходженням підприємства, на якому вона працює і де фактично перебуває протягом робочого дня.

Разом з тим, поняття термінів «місце проживання» та «місце перебування» визначені у статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Так, відповідно до положень зазначеної статті:

- місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

- місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, діюче законодавство повязує визначення місця перебування особи не з місцем її роботи, а саме з місцем проживання, ставлячи його в залежність лише від терміну проживання на території певної адміністративно-територіальної одиниці.

Аналогічно місцем знаходження особи в розумінні частини 2 статті 19 КАС України може бути визнано місце її фактичного перебування на час подання позову. Проте в будь-якому випадку терміни «місце проживання (перебування, знаходження)» чинне законодавство повязує з проживанням особи, а не з її роботою чи місцезнаходженням підприємства.

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач за приписами частини 2 статті 19 КАС України не мала права подавати позов до суду за місцезнаходженням підприємства, на якому вона працює, оскільки таке місцезнаходження не є її місцем проживання, перебування чи знаходження.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржена ухвала має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 311, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року у справі № 205/5597/17 (2а/205/203/17) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення.

Головуючий суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: І.В. Юрко