Справа № 576/1818/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Колодяжний А.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 576/1818/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Мінаєвої О.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2017, суддя Колодяжний А.О., повний текст складено 18.10.17 по справі № 576/1818/17

за позовом ОСОБА_2

до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Глухівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-зобовязати Глухівське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинити виплату пенсії в звязку з відмовою від неї з моменту звернення, а саме 22.08.2017 року;

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Глухівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зобов'язання вчинити дії задоволено.

Зобов'язано Глухівське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинити ОСОБА_2 виплату пенсії у зв'язку з відмовою від неї з моменту звернення, а саме з 22.08.2017 року.

Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Глухівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2М перебуває на обліку в Глухівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

22.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Глухівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області з заявою, в якій просив припинити виплату йому пенсії з 22.08.2017 року.

Листом від 12.09.2017 року за № 2494/03-31 Управління відмовило позивачу у припиненні виплати пенсії, посилаючись на ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначені підстави для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 22.08.2017 року про припинення виплати йому пенсії.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

22.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Глухівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з заявою, в якій просив припинити виплату йому пенсії з 22.08.2017 року, яку він отримує за віком.

Листом від 12.09.2017 року за № 2494/03-31 Управління відмовило позивачу у припиненні виплати пенсії, посилаючись на ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначені підстави для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Зазначені норми вказують на право особи на отримання пенсії і не передбачають такого обов'язку.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, перелік підстави припинення виплати пенсії наведені у вищевказаній нормі закону, серед якого пенсія припиняєтьсяу разі неотримання пенсіонером призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Колегія суддів, враховуючи волевиявлення позивача на припинення виплати пенсії, зазначає, що позивач не позбавлений відмовитися від отримання пенсії у спосіб визначений п. 4 ст. 49 вказаного Закону, тобто шляхом неотримання пенсії протягом 6 місяців, що має бути наслідком припинення її виплати.

Також правила ст. 49 Закону передбачають можливість припинення пенсії в інших випалках, встановлених законом.

Заява позивача від 22.08.2017 року не містить підстав припинення виплати пенсії передбачених статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або іншими нормами.

Згідно доводів апеляційної скарги та доданих до неї документів позивач отримував пенсію за період серпень-жовтень 2017 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог про наявність підстав на прниписнення пенсії позивач посилається на приписи п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( в ред. станом на час звернення позивача з заявою) у відповідності до положень якого до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду. У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. У цьому випадку після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, відсоток, на який зменшено розмір пенсії, переглядається з урахуванням кількості повних місяців страхового стажу, набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію. Відсоток, на який було зменшено розмір пенсії, також може бути переглянуто з урахуванням відповідної кількості повних місяців страхового стажу, якщо особа після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, продовжує працювати і відмовилася від отримання пенсії.

Отже, вказана норма врегульовує питання дострокового виходу на пенсію лише жінок та їх право на перегляд відсотку, на який було зменшено розмір пенсії, у разі відмови від отримання пенсії, а тому вказана норма на позивача не розповсюджується.

Також, посилання позивача на приписи п. «д» ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в обґрунтування наявності права у позивача на відмову від отримання пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно п. «д» ст. 21 вказаного Закону ( в ред. на час звернення позивача з заявою) до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються такі надбавки: пенсіонерам, крім осіб, зазначених у пункті "в" цієї статті, які мають стаж роботи, передбачений статтею 12 цього Закону, і в період роботи відмовились одержувати пенсію, - у розмірі 10 відсотків основного розміру пенсії без урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії за кожний повний рік роботи після відмови від одержання пенсії, але не більш як 40 відсотків

Отже, вказаною статтею передбачено право відмови від одержання пенсії у період роботи.

На підтвердження працевлаштування позивача його представнику було запропоновано надати відповідні докази, між тим ні позивач ні його предстаник таких доказів суду не надав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що звертаючись з заявою про припинення виплати пенсії, позивачем не було вказані відповідні підстави припинення пенсії визначені законом.

Враховуючи приписи ст. 19 Конституції України колегія суддів зазначає, що відмовляючи позивачу у припиненні виплати пенсії за його заявою від 22.08.2017 року відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову є помилковими.

За таких обставин, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити.

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2017 по справі № 576/1818/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяті днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 16.01.2018.