Справа № 404/7030/17
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7030/17
Номер провадження 2-а/404/109/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кропивницькому, матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти батальйону УПП у м. Кропивницький ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом до інспектора батальйону патрульної поліції, в якому просить: скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення про застосування щодо неї адміністративного стягнення у виді штрафу за обвинуваченням у вчиненні адміністративного проступку по ч. 5 ст. 122 КУпАП; провадження по справі закрити.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Обґрунтовує свою позицію тим, що дорога мокра та вкрита водою, лінії дорожньої розмітки не видно. Також тим, що її зупинка була вимушеною в звязку із технічною несправністю транспортного засобу.

Відповідач наполягає на вчиненні позивачем адміністративного правопорушення.

Вивчивши зміст і підстави заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, зясовано наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Для забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної позивачем постанови від 29.10.2017 року, вбачається що: позивач цього ж дня, о 09 годині 37 хвилин по вул. Є. Тельнова, біля автостанції АС-2 в місті Кропивницькому, керуючи транспортним засобом «AUDI A4», державний номерний знак НОМЕР_1 здійснила зупинку на лінії позначеної дорожньою розміткою 1.30 на місці з дозволеною стоянкою для водії з інвалідністю, чим допустила порушення вимог п.8.5 ПДР України.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 15.1, 15.2 Правил передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пункт 5.38. ПДР, "Місце для стоянки", застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

У свою чергу вимоги п.п.8.5 Правил дорожнього руху вказують, що дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно змісту ч. 5 ст. 122 КУпАП водія може бути притягнуто до відповідальності у разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю". За дане адміністративне правопорушення передбачено відповідальність у розмірі штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. п. 2, 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто інспектор правомірно діяв у спосіб передбачений Законом. При вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини, не є визначальним було це місце вчинення проступку чи місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ця правова термінологія не впливає на вирішення справи про адміністративне правопорушення і не звільняє винну особу від відповідальності та застосування до неї адміністративного стягнення.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обовязкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень субєкта владних повноважень.

Приймається до уваги п. 1 ПДР терміни, відповідно до яких водій зобовязаний обрати безпечну швидкість руху, для того щоб він, як водій мав змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, тобто мати змогу розрізняти зображення дорожніх знаків.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого субєкта оскарження) покладається обовязок вживати передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови та наданих запереченнях на позов, які не можуть бути визнані як належний та допустимий доказ. Будь які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на його користь. Оскаржуваний документ винесений з порушенням запровадженої процедури, обмеженням прав особи на захист.

Разом з цим, позовні вимоги в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на чіткому розумінні п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так-як цей спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, існує між фізичною особою та субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії), тобто не є справою про адміністративне правопорушення. Відтак суд не вирішує питання закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення. Ця процесуальна дія належить до виключної компетенції відповідача, так-як п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи. Керуючись ст. ст. 72, 171, 241, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову інспектора роти батальйону УПП м. Кропивницький ДПП ОСОБА_3 серії АР № 513229 від 29.10.2017 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 122 КУпАП України скасувати.

Відмовити в задоволенні вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання її копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровського Є. В. Завгородній

районного суду

м.Кіровограда