Справа № 279/4034/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Волкова Н.Я.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" січня 2018 р. Справа № 279/4034/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "30" жовтня 2017 р. у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, в якому зазначив, що 02.10.2017 року ним було отримано постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.09.2017 року по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа по справі № 279/2328/15а, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, якою постановлено стягнути з позивача виконавчий збір в сумі 12 800,00 грн. Постанову вважає незаконною, оскільки виконання судового рішення має здійснюватись за рахунок Державного бюджету і залежить від фінансових ресурсів його доходної частини. Такі кошти мають цільовий характер, відповідні виплати здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, відповідач не має права здійснювати виплати без відповідних бюджетних призначень. Відсутність відповідного фінансового забезпечення та таких коштів у боржника не може вважатись невиконанням судового рішення, а стягнення ще і виконавчого збору ще більше ускладнює виконання рішення. Нарахування відповідних сум за відсутності відповідного фінансування є належним виконанням судового рішення, тому для його примусового виконання відсутні правові підставі.

Просив визнати незаконними дії державного виконавця, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2017 року по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа по справі № 279/2328/15а, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області та стягнення виконавчого збору.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.10.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задовольнити. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що неможливість виконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатись невиконанням судового рішення, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати нарахованих сум. Стягнення з таких обставин ще й виконавчого збору в сумі 12800,00 грн. з боржника ще більше ускладнює його фінансове становище та більше утруднює виконання судового рішення.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.10.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 12800 грн. по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа по справі № 279/2328/15а, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області.

Вважаючи дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору протиправними, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, прийшов до висновку, що судове рішення, яке перебуває на виконанні, носить немайновий зобов'язальний характер, виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання, відповідача зобов`язано не лише провести перерахунок, а й виплату певних коштів, а отже підлягає виконанню в порядку Закону, підстави для звільнення від сплати виконавчого збору відсутні, тому стягнення виконавчого збору є правомірним. За таких обставин позовні вимоги є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступні мотиви.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-19 "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-19) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний виживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Звертаючись до суду з позовом, позивач наголошував на тому, що вказане рішення суду вже виконано раніше, про що повідомлено державного виконавця. На підтвердження вказаного, додає лист від 11.03.2016 року № 1183/09, з якого вбачається, що Управління праці та соціального захисту населення Богунської райради м.Житомира повідомило Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Житомирській області, що розрахунок на відшкодування виплати підвищеної оплати праці за роботу на територіях радіоактивного забруднення, отримано Управлінням та взято до відома. Фінансові зобов'язання будуть зареєстровані, взяті на облік та виплачені кошти лише при умові, що будуть виділені відповідні асигнування (а.с.6).

Вказані обставини колегія суддів не бере до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивача зобов'язано нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щомісячну доплату до заробітної плати за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 5).

Всупереч вказаному, позивачем не надано доказів нарахування та виплати ОСОБА_3 вказаних коштів.

А отже, колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області під час винесення постанови від 27.09.2017 року ВП № 54794981 діяв в межах чинного законодавства.

Крім того, стосовно доводів у апеляційній скарзі позивача про протиправність стягнення з боржника виконавчого у розмірі 12800 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Частинами п'ятою та шостою ст.26 Закону № 1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно статті 27 Закону № 1404-19 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Тож колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Частиною 5 ст.27 Закону № 1404-19 передбачені випадки у яких виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області діяв на підставі та в межах своїх повноважень.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира залишити без задоволення, постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "30" жовтня 2017 р. без змін,

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "16" січня 2018 р.