Справа № 428/13418/17
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/66/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання дій щодо припинення нарахування та невиплати державної допомоги на неповнолітню дитину неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання дій щодо припинення нарахування та невиплати державної допомоги на неповнолітню дитину неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи вимоги тим , що 10.09.2010р. перебуваючи у зареєстрованому шлюбі позивач ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3, після народження якого позивач ОСОБА_2 отримувала соціальну допомогу при народженні дитини в УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області до вересня 2016р.. У вересні 2017р. позивачу ОСОБА_2 стало відомо про припинення даної соціальної допомоги. Позивач ОСОБА_2 вважає, що своїми діями відповідач фактично порушив права її неповнолітнього сина на належне матеріальне забезпечення. Тому, ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до суду і просить суд поновити строк на оскарження неправомірних дій УПтаСЗН СМР, визнати неправомірними дії УПтаСЗН СМР щодо припинення нарахування та виплати державної допомоги на неповнолітнього сина ОСОБА_3, 14.04.2015р.н., з вересня 2016р., зобовязати УПтаСЗН СМР поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату державної допомоги на неповнолітнього сина ОСОБА_3, 14.04.2015р.н., з вересня 2016р., та сплачувати надалі та виплатити виниклу заборгованість з виплати державної допомоги з вересня 2016р. на рахунок, відкритий в ПАТ «Ощадбанк», допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати державної допомоги у межах стягнення за один місяць, зобовязати УПтаСЗН СМР подати до суду звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання постанови після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи те, що дана справа розглядається в порядку письмового провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 14.04.2015р. народила сина ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЕД №370102, виданим 11.02.2016р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області. 09.02.2016р. ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3, 14.04.2015р.н.,були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб за фактичним місцем перебування за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської обл., вул. Новікова, 15/256, що підтверджується довідкою №919053030. Строк дії довідки зазначено 16.09.2016р..

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 народила сина, з яким була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зазначає, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Пункт 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядок), містить більш вичерпний перелік підстав припинення виплати допомоги при народженні дитини.

Крім того, слід зазначити, що абз. 1 п. 55 розділу "Виплата державної допомоги сім'ям з дітьми" Порядку передбачає, що допомога, яка не отримана вчасно внаслідок невиконання її отримувачами умов, визначених цим Порядком, виплачується за минулий час з моменту призначення, але не більш як за шість місяців з місяця звернення за її одержанням, крім випадків, визначених у абзаці десятому пункту 35 цього Порядку.

Абзацом 2 вказаного пункту передбачено, що призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень.

Також, згідно п.8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ , здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей , затв. ПКМУ № 595 від 07.11.2014р. ( з наступними змінами) , особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затв. ПКМУ від 01.10.2014р. № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів ( установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем ОСОБА_2 не надано до суду жодного доказу на підтвердження факту отримання та припинення виплати УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області державної допомоги, а УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради зі свого боку не надало до суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності своїх дій або відсутність будь-яких дій, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання дій щодо припинення нарахування та невиплати державної допомоги на неповнолітню дитину неправомірними, зобовязання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,9,10,21,73-77,139,229, 241-246, 262-263, 292-293, 295, 297 КАС України, суддя -

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області поновлення строку на оскарження неправомірних дій УПтаСЗН СМР, визнання неправомірними дії щодо припинення нарахування та виплати державної допомоги на неповнолітнього сина з вересня 2016р., зобовязання поновити нарахування та виплату державної допомоги на неповнолітнього сина з вересня 2016р., та сплачувати надалі та виплатити виниклу заборгованість з виплати державної допомоги з вересня 2016р. на рахунок, відкритий в ПАТ «Ощадбанк», допущення негайного виконання постанови суду в частині виплати державної допомоги у межах стягнення за один місяць, зобовязання подати до суду звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання постанови після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя