Справа № 813/3696/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11411/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ткачука Т.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року (головуючий суддя Брильовський Р.М.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львів о 10 год. 14 хв. повний текст складено 01.11.2017 року у справі №813/3696/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_3 18.10.2017 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в якому просить визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.09.2017.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області подало апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального права, а саме рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18.09.2017 № «Про застосування фінансових санкцій» прийнято відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки позивач на час проведення фактичної перевірки не мала діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями або Довідки про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру, а отже не мала права зберігати алкогольні напої.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 06.04.2009 та перебуває на обліку в ДПI у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області.

06 вересня 2017 року ГУ ДФС у Львівській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань додержання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами проведеної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 складено акт від 06.09.2017 №13/391/4000/18408/4809, яким встановлено порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: зберігання алкогольних напоїв в місцях не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

18 вересня 2017 року Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № «Про застосування фінансових санкцій», яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн.

Статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95 (далі - Закон №481/95) визначено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесене до Єдиного реєстру.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання регламентовано Наказом ДПА України від 28.05.2002 № 251 (далі - Порядок). Даним наказом визначено порядок реєстрації та вимоги до заяви та обов'язкових документів, що подаються при включені місця зберігання до Єдиного реєстру.

Згідно з пунктом 1.1 вказаного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Пунктом 2.1 зазначеного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до Єдиного реєстру вносяться місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Із змісту порядку вбачається, що передумовою для включення місця зберігання до Єдиного реєстру є отримання ліцензії на право роздрібної або оптової торгівлі алкогольними та тютюновими виробами (нотаріально посвідчена копія якої є обов'язковим додатком до заяви).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, якщо суб'єкт господарювання, який здійснює реалізацію і збереження алкогольних напоїв та тютюнових виробів в одному торгівельному приміщенні (будівлі), не має відокремленого від об'єкта роздрібної торгівлі місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, то у такого суб'єкта господарювання відсутні підстави для внесення до Єдиного реєстру відомостей про місце зберігання, з огляду на його відсутність.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлює, що до заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Законодавцем виключається можливість реєстрації місця зберігання для тих СПД, що не отримали відповідної ліцензії.

Судом встановлено, що строк дії старої ліцензії серії № НОМЕР_2 на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, виданої позивачу закінчився 31 серпня 2017 року, а нову ліцензію серії № /11106 на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями ФОП ОСОБА_3 отримала 07 вересня 2017 року.

Відповідачем 06 вересня 2017 року проведено перевірку, за результатами якої прийнято рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18.09.2017 № «Про застосування фінансових санкцій» на суму 17000, 00 грн. Перевіркою не встановлено, що позивач здійснював торгівлю алкогольними виробами за відсутності ліцензії. Однак, перевіркою виявлено зберігання алкогольних напоїв на загальну суму 6430, 00 грн. у місці зберігання не внесеному до Єдиного реєстру.

Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» дано визначення поняттю «місце зберігання» як місця, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів згідно з частиною 30 статті 15 цього ж Закону здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесене до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням, (частини 31 та 32 цієї статті),

Отже, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено поняття «місце зберігання» та «місце торгівлі» і вони не є тотожними, об'єкти роздрібної торгівлі не можуть відноситись до місць зберігання, щодо яких цим Законом встановлена вимога про обов'язкову реєстрацію у відповідному державному реєстрі. Алкогольні напої були виявленні контролюючим органом в магазині, тобто в місці роздрібної торгівлі, тому суд дійшов до висновку, що позивач не порушив вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», який не передбачає внесення місця здійснення роздрібної торгівлі до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Стаття 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає, що суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Отже, як встановлено судом, місце здійснення торгівлі та зберігання позивачем алкогольних напоїв є тотожними, а тому, в суб'єкта господарювання не має обов'язку вносити до Єдиного реєстру будь яких даних про місце зберігання алкогольних напоїв.

Як вбачається із копій ліцензій доданих до матеріалів справи місцем здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, позивач здійснює свою підприємницьку діяльність, зокрема, роздрібну торгівлю алкогольними напоями, в приміщенні закладу громадського харчування за адресою: м. Львів, вул. Валова, 13, Кафе-Бар. За цією ж адресою контролюючим органом проведено перевірку та виявлено порушення зберігання товарів (алкогольних напоїв) як в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Апеляційний суд звертає увагу, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів проводилось саме в місці здійсненні роздрібної торгівлі, що визначено у відповідній ліцензії, там же і була проведена перевірка.

Відтак, у вказаному випадку довідка з Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів для проведення діяльності ФОП ОСОБА_3 непотрібна.

Щодо доводів апелянта про відсутність дійсної ліцензії на продаж алкогольної продукції на час проведення перевірки, такі на думку колегії суддів не відповідають обставинам справи та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», адже позивачка після закінчення ліцензії звернулася до контролюючого органу в строк встановлений Законом, однак отримала її після проведення такої перевірки, що не залежало від її волі, а такий обов'язок покладений на ДФС, відтак, оскільки позивач зберігав алкогольні напої за місцем здійснення торгівлі, та на час проведення перевірки торгівлю цими алкогольними напоями не здійснював, а нову ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями отримав лише 07 вересня 2017 року, тобто після проведення перевірки, суд дійшов до висновку, що у нього не має підстав для включення вказаного місця до Єдиного реєстру.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається, а рішення відповідача про застосування фінансових санкцій на суму 17000, 00 грн є протиправним і таким, що підлягає до скасування, таким чином, сукупність вищенаведених, підтверджених документально та встановлених обставин дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року у справі № 813/3696/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови складено 17.01.2018 року