Справа № 157/2950/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11979/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.
суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,
з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року у справі № 157/2950/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними,-

суддя в 1-й інстанції- Гамула Б.С.,
час ухвалення рішення 09.11.2017 року, 10:51 год.,
місце ухвалення рішення м. Камінь - Каширський,
дата складання повного тексту рішення 09.11.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними.
На підтвердження позовних вимог позивач покликається на те, що він постійно проживає в с. Полиці Камінь-Каширського району Волинської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім цього позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та має достатній стаж роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.
Тому в квітні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, Камінь-Каширське об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області відмовило позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Таке рішення відповідача позивач вважає безпідставним, оскільки факт його постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення у вказаний період підтверджується довідкою Полицівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області.
Постановою Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Камінь-Каширське об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня подання ним відповідної заяви.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач Камінь-Каширське об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, яке покликаючись на те, що постанова є неправомірною, винесена з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням матеріального права, просить постанову Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує те, що позивач, звернувшись із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, на підтвердження факту свого постійного проживання в с. Полиці Камінь-Каширського району, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, надав довідку Полицівської сільської ради.
Проте, з його трудової книжки вбачається, що він із 27.03.1986 року по 31.12.1987 року працював у Річицькому управлінні технологічного транспорту № 1 «Білорусьнафта», з 01.01.1988 року по 31.12.1991 року - в Світлогорському управлінні технологічного транспорту ПО «Білорусьнафта», де містяться відомості про те, що робота проводилась повний робочий день вахтово-експедиційним методом у Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області. За період з 01.01.1992 року по 15.08.1993 року позивач працював в Світлогорській ЄТЕБ вахтово-експедиційним методом. Місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі.
З огляду на копії трудової книжки та довідки № 03-29/00515 від 07.02.2017 року ОСОБА_1 постійно не проживав у зоні гарантованого добровільного відселення, а отже не має права на призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 24.03.1994 року Волинською обласною державною адміністрацією, є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони постійно проживали на день аварії або на 1 січня 1993 року в зоні добровільного відселення не менше трьох років, 3 категорії.
З довідки Полицівської сільської ради від 03.07.2017 року № 847, встановлено, що позивач постійно проживає в с. Полиці Камінь-Каширського району Волинської області з дня народження по 20.04.1981 року, з 28.04.1983 року по 19.09.1983 року, з 1987 року по даний час.
Згідно з Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року № 106, с. Полиці Камінь-Каширського району Волинської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
У квітні 2017 року позивач звернувся із заявою та відповідними документами до пенсійного органу про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, Камінь-Каширське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області листом № 351/02-17 від 14.04.2017 року відмовило позивачу в задоволенні вищевказаної заяви
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що при призначенні пенсії із використанням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи (ч. 6 підпункту 5 пункту 2.1.), а саме: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи; довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Такий перелік документів позивач додав до заяви про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку. При цьому вказаним вище порядком не передбачено надання інших документів для встановлення факту проживання особи в забрудненій території у відповідний період.
Оскільки матеріалами справи підтверджено порушення права позивача на призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення.
Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, - зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Згідно з пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Апеляційним судом встановлено, що позивач отримав посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи серія НОМЕР_1 (категорія 3) від 24.03.1994 року.
Відповідно до ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.
Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.
При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Апеляційним судом з довідки Полицівської сільської ради від 03.07.2017 року № 847, встановлено, що позивач постійно проживає в с. Полиці Камінь-Каширського району Волинської області з дня народження по 20.04.1981 року, з 28.04.1983 року по 19.09.1983 року, з 1987 року по даний час.
Враховуючи відомості, викладені у вищевказаній довідці, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку оскільки позивач з моменту аварії по 31 липня 1986 року не проживав та постійно не працював у зоні гарантованого добровільного відселення.
Також, апеляційним судом встановлено те, що у довідці Полицівської сільської ради від 03.07.2017 року № 847 не вказано з якого часу у 1987 році позивач проживав в с. Полиці Камінь Каширського району Волинської області, що не дозволяє зробити висновок про тривалість періоду, який позивач постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення до 1 січня 1993 року та, відповідно, розрахувати кількість років, на які може бути знижено пенсійний вік.
Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що із поданих ОСОБА_1 документів, для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, не можливо встановити тривалість періоду, протягом якого позивач постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення до 1 січня 1993 року та, відповідно, розрахувати кількість років, на яку може бути знижено пенсійний вік, а тому відповідач підставно відмовив позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку.
Враховуючи те, що при розгляді заяви позивача про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Камінь-Каширське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області діяло в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанову суду слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задоволити.
Постанову Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року у справі № 157/2950/17 скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволенні позову ОСОБА_1 до Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник