Справа № 807/868/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 січня 2018 рокуЛьвів№ Н-876/8817/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові заяву Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" про відвід колегії суддів у адміністративній справі за позовом Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" до Головного управління Пенсійного фонду України, Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Вінницького апеляційного адміністративного суду, Вінницького окружного адміністративного суду, Хмельницького окружного адміністративного суду, Чернівецького окружного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Запорізького окружного адміністративного суду, Кіровоградського окружного адміністративного суду, Донецького апеляційного адміністративного суду, Донецького окружного адміністративного суду, Луганського окружного адміністративного суду, Житомирського апеляційного адміністративного суду, Житомирського окружного адміністративного суду, Рівненського окружного адміністративного суду, Київського апеляційного адміністративного суду, Окружного адміністративного суду міста Києва, Київського окружного адміністративного суду, Черкаського окружного адміністративного суду, Чернігівського окружного адміністративного суду, Львівського апеляційного адміністративного суду, Волинського окружного адміністративного суду, Закарпатського окружного адміністративного суду, Івано-Франківського окружного адміністративного суду, Львівського окружного адміністративного суду, Тернопільського окружного адміністративного суду, Одеського апеляційного адміністративного суду, Миколаївського окружного адміністративного суду, Одеського окружного адміністративного суду, Херсонського окружного адміністративного суду, Севастопольського апеляційного адміністративного суду, Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим, Севастопольського окружного адміністративного суду, Харківського апеляційного адміністративного суду, Полтавського окружного адміністративного суду, Сумського окружного адміністративного суду, Харківського окружного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України, голови Вищого адміністративного суду України Нечитайла Олександра Миколайовича, Міністерства фінансів України, Президента України Порошенка Петра Олексійовича, заступника голови адміністрації Президента України Філатова Олексія Валерійовича, судді Харківського окружного адміністративного суду Старосельцевої Оксани Валеріївни, судді Полтавського окружного адміністративного суду Супруна Євгенія Борисовича , треті особи: Представництво Міжнародного Валютного Фонду в Україні, керівник - Жером Ваше, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року про залишення позовної заяви без руху у справі № 807/868/17 повернуто особі, яка її подала.

09 січня 2018 року Акціонерне товариство закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" звернулося до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд зазначеного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що надійшла до адміністративного суду, передана складу колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду - Большакова О.О., Глушко І.В., Макарик В.Я., визначеному в порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас Акціонерним товариством закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" заявлено відвід колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року визнано необґрунтованою заяву Акціонерним товариством закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" про відвід колегії суддів у адміністративній справі № 813/2717/17.

Згідно з ч. 8 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву про відвід, колегія суддів виходить з наступного.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 цієї статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п'ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннямист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Заявляючи відвід колегії суддів, заявником не наведено та суду не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин, які б викликали сумнів у неупередженості колегії суддів.

Відповідно до п.п.103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волкова О. проти України» від 09.01.2013 року (остаточне27.05.2013 року),«Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (2) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності…».

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п.49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

Суд вважає, що заявник, подаючи клопотання про відвід колегії суддів, не навів належних та допустимих доказів щодо обґрунтованості сумнівів у неупередженості та об'єктивності суддів.

Суд приходить до висновку, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість суддів у наслідках розгляду цієї справи і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об'єктивності та неупередженості суддів, не виявлено.

Судом не встановлено підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 КАС України, які б перешкоджали суддям Большаковій О.О., Глушко І.В., Макарику В.Я. брати участь у розгляді даної справи чи свідчили про неупередженість.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 38, 39, 40, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" про відвід колегії суддів у адміністративній справі №813/2717/17 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор