Справа № 640/19937/17
Суддя: Муратова С. О.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., вивчивши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова призначити і виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова призначити і виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, в якій позивач просить зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова призначити та виплатити йому грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді від 26.12.2017 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви та з відмітки штампу Київського районного суду м. Харкова, позовна заява ОСОБА_1 була підписана та подана до суду 18.12.2017.

У зв'язку із цим суддя зазначав, що 03.10.2017 Верховною Радою України прийнято Закон України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15.12.2017.

Таким чином, дана справа повинна розглядатись за правилами, що діють після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України в редакції від 15.12.2017, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України в редакції від 15.12.2017 суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя зазначив наступне.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Статтею 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Частиною першою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач оскаржує дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова з приводу перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про те, що дана справа відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України предметно підсудна Харківському окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У розумінні вищевказаних положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Київський районний суд при розгляді цієї справи не є судом, встановленим законом, оскільки не наділений повноваженнями розглядати таку категорію справ.

Частиною першою статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

Отже, з аналізу вказаної норми слідує, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених, зокрема, статтею 20 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, варто зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 не врегульовано дії суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі у випадку встановлення недотримання позивачем правил предметної підсудності.

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що аналогії процесу немає, суддя прийшов до висновку, що позивач в порушення п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України не обґрунтував своє звернення до місцевого загального суду як адміністративного суду з позовом до відповідача, а тому суддя застосував ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України та залишив позовну заяву без руху.

Згідно резолютивної частини вказаної ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2017, позивачу надано 10-денний строк, з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Копію вказаної ухвали про залишення вказаної позовної заяви без руху позивач отримав 03.01.2018, згідно його розписки.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючі, що недоліки, вказані в ухвалі суду, позивачем у встановлений відповідно до ухвали суду строк і до теперішнього часу не виконані, суд вважає необхідним повернути позовну заяву позивачу, роз'яснивши, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Згідно залученої до позовної заяви квитанції, позивачем 18.12.2017 було сплачено суму судового збору, у розмірі 640 грн. 00 коп.

Враховуючи, що позовна заява повернута позивачу, сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 160, 169-171, 240, 248, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова призначити і виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій - вважати неподаною та повернути позивачу з усіма додатками.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова повернути фізичній особі ОСОБА_1, сплачені кошти судового збору з Державного бюджету у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., який був сплачений згідно з квитанцією ПАТ «КБ ПриватБанк» від 18.12.2017 №0.0.918831687.1, з наступних реквізитів: р/р 0004, одержувач УДКСУ у Київському районі м. Харкова, , банк отримувача ГУ ДКСУ в Харківській області, МФО банку одержувача 851011, код бюджетної класифікації 22030001, призначення платежу: судовий збір, за позовом, Київський районний суд м. Харкова, ОСОБА_1.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова С.О. Муратова