Справа № 676/3569/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/3569/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2017 року (складена в повному обсязі 19 жовтня 2017 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій неправомірними та призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій неправомірними та призначення пенсії.

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 після досягнення 55 річного віку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішенням від 10.03.2017 року за № 5 зарахувала до пільгового стажу позивача період роботи з 01.04.1991 року по 31.03.2001 року, з 01.01.2002 року по 31.01.2006 року, з 01.03.2006 року по 12.04.2006 року відповідно до відповідно до п."в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відмовила у зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи: з 01.04.2001 року по 30.04.2001 року, з 01.12.2001 року по 31.12.2001 року, з 01.02.2006 року по 28.02.2006 року, з 01.12.2006 року по 31.12.2006 року оскільки відсутнє нарахування заробітної плати та з 13.04.2006 року по 16.07.2007 року, оскільки відсутні відомості про ліквідацію без правонаступництва колгоспу ТОВ «Оріяна 2005».

Листом відповідача №66104/03 від 30.03.2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Не погодившись із відмовою відповідача у зарахуванні пільгового стажу та призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду підтверджено право позивача на призначення пенсії відповідно до "в" ст.13 п. Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Таким чином, право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" мають особи, які: досягли 55 років; мають загальний стаж роботи не менше 30 років; мають не менше 20 років стажу роботи на посаді тракториста, при цьому протягом вказаного строку були оформлені на роботу трактористами та мали відповідні посвідчення, а також були постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.

Згідно матеріалів справи позивач досяг 55 років та має загальний стаж роботи більше 30 років.

Відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до пункту 18 вказаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2, він з 01.04.1991 року працював трактористом в колгоспі ім. Леніна с. Завалля.

01.04.2001 року позивач переведений трактористом-машиністом в СТзОВ "Мир" в зв'язку із реорганізацією господарства. Однак, відсутні підстави для включення до пільгового стажу роботи позивача на вказаному підприємстві у періоди з 01.04.2001 року по 30.04.2001 року, з 01.12.2001 року по 31.12.2001 року, з 01.02.2006 року по 28.02.2006 року, з 01.12.2006 року по 31.12.2006 року оскільки відсутні докази нарахування позивачу заробітної плати за вказані періоди.

З 12.04.2006 року по 16.07.2007 року позивач працював трактористом-машиністом в ТзОВ «Оріяна 2005». Однак відсутні уточнюючі довідки вказаного підприємства для підтвердження спеціального трудового стажу, при цьому відсутні відомості про ліквідацію без правонаступництва колгоспу ТОВ «Оріяна 2005».

Позивач також працював в ТОВ ТВК «Аква-Віта». З 17.07.2007 року позивач прийнятий на роботу в TOB ТВК «Аква-Віта» на посаду тракториста і 20.11.2008 року був звільнений з посади за згодою сторін, 28.05.2009 року прийнятий на роботу в ТОВ «ТВК «Аква-Віта» на посаду тракториста та 28.11.2009 року звільнений з роботи, 20.05.2010 року прийнятий на роботу в ТОВ ТВК «Аква-Віта» на посаду тракториста і 20.11.2010 року звільнений з роботи. Разом з цим, стаж роботи позивача в ТОВ ТВК «Аква-Віта» на посаді тракториста не зараховується до пільгового стажу позивача у зв'язку із неможливістю проведення зустрічної перевірки пільгового стажу роботи на вказаному підприємстві та відсутності копій первинних документів, на підставі яких видана довідка про пільговий характер роботи.

Крім того, відсутні докази на підтвердження факту постійної зайнятості позивача на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві у вказані періоди.

Таким чином, відсутні підстави для зарахування до стажу позивача, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періодів роботи позивача з 01.04.2001 року по 30.04.2001 року, з 01.12.2001 року по 31.12.2001 року, з 01.02.2006 року по 28.02.2006 року, з 01.12.2006 року по 31.12.2006 та з 13.04.2006 року по 16.07.2007 року. Отже, в ході судового розгляду справи підтверджено стаж роботи на посаді тракториста 17 років 04 місяці 14 днів.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано копії відповідного посвідчення тракториста.

З огляду на викладені обставини у сукупності колегія суддів вважає, що з матеріалів справи не встановлено, а позивачем не доведено, що він набув права на призначення пільгової пенсії за віком згідно з п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області задовольнити.

Постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій неправомірними та призначення пенсії скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.01.2018р.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4