Справа № 569/3792/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій Л.Д.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" січня 2018 р. Справа № 569/3792/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: пред. позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від "25" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання вчинення певних дій , -

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2017 року позивач звернувся до суду із клопотанням, в якому просив винести додаткову ухвалу про стягнення на користь ОСОБА_5 судового збору в розмірі 640 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 7680,00 грн.

Додатковою ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року стягнуто з Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 7680 (сім тисяч шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Стягнуто з Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову ухвалу суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви позивача.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що виходячи з положень ст. 1 Закону України від 20.12.2011р. №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2017 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просив зобов'язати відповідача призначити пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату виданих позивачу відповідно до сум заробітної плати в період з 1983 року по 1988 року, які видані відповідно до первинних документів ВО "Рівненський завод агрегатів" з 30.11.2016 року.

29 червня 2017 року позивач подав заяву про відмову від адміністративного позову.

Ухвалою Рівненського міського суду від 04 липня 2017 року провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від адміністративного позову, відмову прийнято судом.

Відповідно до ст. 95 КАС України якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Так, частинами ст. 87 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи до яких належать витрати на правову допомогу.

До таких відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором (ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у березні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача призначити пенсію з урахуванням довідок № 116/09, №117/09, №118/09 від 26.09.216 про заробітну плату за період з 1983 року по 1988 року, які видані відповідно до первинних документів "Рівненський завод тракторних агрегатів" з 30.11.2016 року.

13.03.2017року відкрито скорочене провадження за вказаної позовною вимогою.

Листом Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №361/10 від 24 квітня 2017 року, позивачу повідомлено, що за результатами перевірки відповідності змісту обумовлених довідок про заробітну плату, які видані ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" первинним документам заробітна плата для обчислення пенсії визначена за період з 01.12.1983 р. по 30.11.1988 р. та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 р. по 28.02.2011р.

29.06.2017року позивач подав заяву про відмову від адміністративного позову внаслідок задоволення його вимог відповідачем.

З наведеного слідує, що позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, а відтак у суду наявні правові підстави для присудження понесених позивачем витрати у даній справі з відповідача.

При поданні адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією №2 від 06.03.2017 року, а відтак враховуючи обумовлені обставини справи позивачу правомірно присудити судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 640грн.

Стосовно витрат на правову допомогу, то колегією суддів встановлено, що відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.11.2011року, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні (не більше 640грн за годину станом на 2017рік).

На підтвердження витрат пов'язаних з розглядом справи, позивачем надано угоду про надання правової допомоги від 02.01.2017року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.03.2017року на суму 7 680грн, розрахунок витрат, пов'язаних з правовою допомогою на суму 7 680грн (а.с. 13,14).

Дослідивши зазначений розрахунок, колегією суддів встановлено, що до обумовленого розрахунку включено вартість правової допомоги в обсязі 7 годин за документальний супровід справи в суді та представництво інтересів у суді, вартість послуг за якими складає 4480 грн.(2560 +1920).

Натомість, як слідує з матеріалів- справа слухалась в суді за участю представника позивача ОСОБА_3 29.06.2017року -3хв та 25.09.2017року-27хв. Загальна кількість годин участі зазначеного представника в судовому засіданні складає 30хв. (0,5 години). Вказане є підставою для присудження позивачу витрат на правову допомогу за участь представника позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні у розмірі 320грн (1600х40% х 0,5 годин участі).

Водночас, як слідує із змісту журналів судового засідання представник позивача додаткових документів та доказів на підтвердження вимог адміністративного позову не витребовував та суду не подавав, участі в судових засіданнях більш ніж півгодини не приймав, а відтак судом безпідставно присуджено 4160грн. витрат на правову допомогу за документальний супровід справи в суді -4 год. та представництво інтересів у суді -2,5год.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду частково не відповідає дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду слід скасувати в частині присуджених на користь позивача виплат на правову допомогу у розмірі 4160грн, з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні заяви щодо виплати обумовленої суми.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від "25" вересня 2017 р. скасувати в частині стягнення з Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на користь ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в розмірі 4160 грн. Прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про присудження витрат на правову допомогу у розмірі 4160грн..

В решті додаткову ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст постанови виготовлено "16" січня 2018 р.