Справа № 749/958/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 749/958/17 Суддя (судді) першої інстанції: Шаповал З.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочко Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області на постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 26.09.2017 у справі за адміністративним позовом Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови від 27.07.2017 року № 52069980 про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 66,40 грн.

Постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 26.09.2017 позов задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області про стягнення з витрат виконавчого провадження у сумі 66,40 грн. від 27.07.2017 року ВП № 52069980.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.311 КАС України, з огляду на неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30.08.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області було відкрите виконавче провадження № 52069980 про примусове виконання виконавчого листа №749/273/16-а Щорського районного суду Чернігівської області, виданого 17.08.2016 про зобов'язання Корюківського об'єднаного УПФУ провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії, та вказано про необхідність боржнику виконати рішення в строк до 06.09.2016.

Вказане вище судове рішення виконано боржником, про що боржником відповідним листом від 05.09.2016 року №2560/05 було проінформовано державного виконавця.

27.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області у виконавчому провадженні 52069980 була винесена постанова про стягнення витрат виконавчого провадження, згідно якої управління має сплатити витрати виконавчого провадження в сумі 66,40 грн., з них: витрати АСВП 51 грн.; направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення - 11,40 грн.; друк одного аркуша 4 грн. Вказаний розрахунок міститься в оскаржуваній постанові.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, вказав на положення п. 7 Розділу XIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016 року, якими встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, виконавче провадження, яке було розпочате відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" 606-ХІУ від 21.04.1999, мало бути завершене у порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що віднесені витрати на канцелярські товари, оплату вартості комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв'язку, інші прямі та непрямі витрати не відповідають нормам Закону № 606-XIV, а отже, внесені в оскаржувану постанову від 27.07.2017 про стягнення витрат виконавчого провадження безпідставно, з чим не погоджується суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (Закон № 1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями п.1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404, визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Тобто, законодавцем чітко визначено дії державного виконавця з дня надходження до нього виконавчого документа, що є безумовною підставою для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, за відсутністю, при цьому, у державного виконавця альтернативної поведінки.

Відповідно до ст.42 Закону № 1404, витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, є витратами виконавчого провадження і відшкодовуються за рахунок боржника; розмір витрат виконавчого провадження встановлюється Міністерством юстиції України.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2016 Корюківським об'єднаним УПФУ відкрито виконавче провадження та фактично розпочато виконання рішення суду у справі №749/273/16-а.

Згідно із ч. 1 ст. 43 Закону № 1404, кошти виконавчого провадження складаються, в тому числі, з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 року «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» (далі - Наказ № 2830/5) до видів витрат виконавчого провадження відносяться, зокрема:

- виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари;

- пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку;

- послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій;

- плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 1 і 2 Розділу ІІ Наказу № 2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 3917/5 від 29 грудня 2016 року «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 05.01.2017 року плата за користування системою становить 51 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

Мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить розрахунок здійснених відповідачем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5.

У свою чергу позивач не навів обґрунтованих доводів, які б вказували на завищення таких витрат.

Щодо посилання позивача на п 7. Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, колегія суддів звертає увагу на те, що попередня редакція Закону України «Про виконавче провадження», а саме стаття 41, також передбачала стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, та що в свою чергу не є належним обґрунтуванням правової позиції позивача.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вказує на помилкове врахування судом першої інстанції вимог п 7. Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», які не звільняють позивача від обов'язку зі сплати витрат виконавчого провадження, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області задовольнити.

Постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 26.09.2017 скасувати, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 17.01.2018)

Суддя-доповідач Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко