Справа № 530/1164/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Должко С.Р.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 530/1164/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Одесі на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.11.2017, суддя Должко С.Р., м. Зіньків, повний текст складено 06.11.17 по справі № 530/1164/17

за позовом ОСОБА_2

до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Зіньківський районний суд Полтавської області із позовною заявою до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.08.2017 року, серїї ЕАА №148169.

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправною та скасувати постанову від 19.08.2017 року винесену інспектором УПП у м.Одеса, 3 батальону 4 роти майором поліції ОСОБА_3 Валерійовичичем за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №148169 від 19.08.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2. ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 гривень.

Управління патрульної поліції в м. Одесі , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає, що постанова прийнята з порушення норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані та не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому дана постанова підлягає скасуванню. Вказує, що факт порушення ПДР позивачем підтверджується відеозаписом № (час 23:51:15 год) з відеореєстратора 034X300002ВН0002 інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 А В. Підстав для умисного спотворювання обставин події у відповідача, котрий не мав жодних відносин із позивачем, а виконував обов'язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не було. Так, при виготовлені оскаржуваної постанови допущено технічну описку , а саме час вчинення правопорушення « 19.08.2017 23:57:14» вибився в графі «Дата розгляду справи», і навпаки дата розгляду справи « 20.08.2017 р. о 00:02» вибилась в графі «Час та місце правопорушення», при цьому інспектором було окремо зазначено в постанові в графі «Час та місце правопорушення» вірну дачу та час, а саме « 19.08.2017 23:55:33». Вважає , що судом не враховано те , що правопорушення було зафіксовано не в автоматичному режимі за допомогою відеозапису з відеореєстратора DSJX300002 BH0002 інспектора патрульної поліції майора поліції ОСОБА_3 Просить суд апеляційної інстанції дослідити письмові заперечення УПП у м. Одесі та додатки до них, а саме відеозапис № (час 23:51:15 год) з відеореєстратора DSJX300002_BH0002 інспектора патрульної поліції ОСОБА_3, постанову Зіньківського районного суду Полтавської області скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 19.08.2017 року серії ЕАА №148169 20.08.2017 року о 00 годин 02 хвилини позивач рухаючись по ул. Черноморського Козацтва на перехресті з вул. Миколаївська дорога здійснив поворот праворуч під час червоного сигналу світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР , тому відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., згідно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст..268 КУпАП..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Положеннями ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Положення ст. 22 КУпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України Про національну поліцію.

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України Про національну поліцію чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України Про національну поліцію встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Обов`язковою умовою її використання є виконання частини 2 ст. 40 Закону України Про національну поліцію.

Частиною 2 ст. 40 Закону України Про національну поліцію встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Матеріали справи не містять доказів дотримання поліцейським умов, передбачених ч.2 ст. 40 Закону України Про національну поліцію.

Позивача взагалі не було попереджено про проведення відеофіксації .

Оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення .

Колегія суддів зазначає , що в даному випадку відсутній склад правопорушення , оскільки інспектором в постанові не вказано саме в який момент позивач , керуючи транспортним засобом ВАЗ 211340, здійснив правопорушення п.8.7.3 ПДР України.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з реєстратора , який наданий відповідачем як доказ і знаходиться в матеріалах справи (а.с. 30), з якого вбачається , що 2017/08/19-23:51:16, перед відеокамерою з право на ліво проїхав автомобіль сірого кольору. Даний автомобіль не був у полі зору відеокамери. На зображенні не видно чи здійснив який небудь маневр даний автомобіль, а саме рухався прямо, чи повернув у іншому напрямку. Коли у верхньому куті зображення на моніторі відображено 2017/08/19-23:51:38 до 2017/08/19-23:51: 51 зявляється автомобіль, який зупиняється. Якого кольору даний автомобіль, його номерний знак та водія, який керував даним автомобілем на зображенні наданому працівниками поліції не видно.

При цьому , в апеляційній скарзі вказується на те , що правопорушення було зафіксоване не в автоматичному режимі.

Доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення позивача, пояснення свідків тощо) відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції , тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що саме позивач порушив п.8.7.3 ПДР України.

Позивач в позові вказує , що патрульний не надав йому можливості написати свої заперечення, не взяв пояснення свідків, які їхали разом з ним в автомобілі, не розяснив право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази, які б безспірно підтверджували вищезазначені обставини, тобто, посвідчували обєктивну сторону адміністративного правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те , що запис нагрудної відеокамери (відео реєстратора) обставини розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». ОСОБА_4 доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим ст. 2 КАС України, оскільки обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги КУпАП, у звязку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Враховуючи вище встановлене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що постанова серії ЕАА №148169 від 19.08.2017 року про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.2. ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. підлягає скасуванню, тому в позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням Конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обовязковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Одесі залишити без задоволення.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.11.2017 по справі № 530/1164/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття такасаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5