Справа № 826/3517/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 січня 2018 року № 826/3517/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за участю третьої особи - Головного управління ДФС у м. Києві про визнання скарги задоволеною, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за участю третьої особи - Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

- визнати скаргу ФОП ОСОБА_1 № 03-1016 від 26.07.2015 року задоволеною на користь платника податків;

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання вимог скарги № 03-1016 від 26.07.2015 року за заявою № 01-0117 від 13.01.2017 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві скасувати податкову вимогу від 06.10.2016 року № 8130-17;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві скасувати рішення про опис майна № 8816/І/26-54-17-25 від 07.10.2016 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві скасувати суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі шляхом врахування сум відповідно до платіжних доручень № 24 від 30.04.2014 року на сплату 30000, 00 грн., № 26 від 05.05.2014 року - 30000, 00 грн., № 27 від 05.04.2014 року - 30000, 00 грн., № 28 від 06.05.2014 року - 30000, 00 грн., № 29 від 06.05.2014 року - 30000, 00 грн, № 30 від 07.05.2014 року, на загальну суму 180000, 00 грн. у картці особового рахунку єдиного податку позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкова вимога від 06.10.2016 року № 8130-17 і рішення про опис майна № 8816/І/26-54-17-25 від 07.10.2016 року складені у зв'язку з несплатою позивачем єдиного податку за перший квартал 2014 року. Не погоджуючись з вказаними вимогою та рішенням позивач подав на них скаргу до Головного управління ДФС у м. Києві, в якій зазначив, що з цих же підстав контролюючий орган вже формував податкову вимогу і приймав рішення про опис майна в податкову заставу, однак судовим рішенням по справі № 826/10580/14 вони скасовані і встановлено, що обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився. У встановлений п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України строк (а саме - по 29.12.2016 року) Головне управління ДФС у м. Києві рішення за скаргою ОСОБА_1 не надіслало, тому його скарга вважається задоволеною з 30.12.2016 року, про що позивачем було повідомлено відповідачеві у заяві № 01-0117 від 13.01.2017 року. Також у цій заяві ОСОБА_1 просив скасувати податкову вимогу від 06.10.2016 року № 8130-17, рішення про опис майна № 8816/І/26-54-17-25 від 07.10.2016 року, запит № 8814/І/26-54-17-21 від 07.10.2016 року, податковий борг у сумі 180000, 00 грн. і пеню в розмірі 422, 18 грн. На вказану заяву була надана відповідь, у якій позивачеві рекомендовано звернутися до Головного управління ДФС у м. Києві.

В ході розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Головне управління ДФС у м. Києві.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибув, в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що станом на 07.09.2017 року відповідно до облікової картки ФОП ОСОБА_1 несплаченою залишається сума податкового зобов'язання у розмірі 180000, 00 грн. Платник не звільняється від обов'язку сплатити у повному обсязі суму узгодженого податкового зобов'язання у випадках навіть коли така сума не сплачена у бюджет з вини банку.

Представник третьої особи до суду не прибув.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент постановляння ухвали), суд ухвалив рішення про перехід до розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2016 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві позивачеві виставлено податкову вимогу № 8130-17 про сплату 180331, 27 грн. податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб, у тому числі - 422, 18 грн. пені.

07.10.2016 року в.о. начальника Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві Доценко Т.А. прийнято рішення № 8816/І/26-54-17-25 про опис майна ФОП ОСОБА_1 у податкову заставу.

Не погоджуючись з вказаними вимогою та рішенням, позивач подав до Головного управління ДФС у м. Києві на них скаргу.

16.11.2016 року третьою особою винесено рішення про продовження строку розгляду первинної скарги по 29.12.2016 року включно.

Позивач вважає, що ненадіслання у встановлений Податковим кодексом України строк рішення за результатами розгляду його скарги є підставою вважати її задоволеною.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

За правилами п. 56.8 означеної статті Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

З врахуванням рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16.11.2016 року про продовження строку розгляду первинної скарги рішення про результати розгляду скарги позивача контролюючий орган повинен був надіслати не пізніше 29.12.2016 року.

Як вбачається із роздруківки з сайту «Укрпошта» щодо надіслання листа зі штриховим ідентифікатором 646, рішення про результати розгляду скарги позивача було надіслано йому 30.12.2016 року, тобто, після спливу строку, продовженого за рішенням уповноваженої особи контролюючого органу.

За таких обставин, з врахуванням положень п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, скарга позивача вважається повністю задоволеною на його користь з 30.12.2016 року.

У своїй скарзі ФОП ОСОБА_1 ставив вимоги про:

- скасування податкової вимоги від 06.10.2016 року № 8130-17;

- скасування рішення про опис майна № 8816/І/26-54-17-25 від 07.10.2016 року;

- скасування запиту № 8814/І/26-54-17-25 від 07.10.2016 року;

- скасування суми податкового боргу, визначеної у податковій вимозі шляхом врахування сум відповідно до платіжних доручень № 24 від 30.04.2014 року на сплату 30000, 00 грн., № 26 від 05.05.2014 року - 30000, 00 грн., № 27 від 05.04.2014 року - 30000, 00 грн., № 28 від 06.05.2014 року - 30000, 00 грн., № 29 від 06.05.2014 року - 30000, 00 грн, № 30 від 07.05.2014 року, на загальну суму 180000, 00 грн. у картці особового рахунку єдиного податку позивача або будь-яким іншим способом, передбаченим чинним законодавством.

Оскільки скарга позивача вважається повністю задоволеною у порядку адміністративного оскарження, то, відповідно, задоволеними є вимоги, викладені у ній.

Пунктом 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено два способи оскарження рішень контролюючого органу: в адміністративному порядку або шляхом звернення до суду.

Із системного аналізу положень ст. 56 Податкового кодексу України слідує, що звернутися до суду платник податків може у разі частково або повного незадоволення його скарги в адміністративному порядку, якщо здійснювалося досудове оскарження. Тобто, задоволення скарги контролюючим органом повністю виключає необхідність звернення платника до суду з тими ж вимогами.

Таким чином, використавши своє право на оскарження рішень контролюючого органу в адміністративному порядку, ФОП ОСОБА_1 вже відновив своє порушене право і звернення до суду з тими ж вимогами є безпідставним.

З цих же підстав необґрунтованою є і вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання вимог скарги № 03-1016 від 26.07.2015 року за заявою № 01-0117 від 13.01.2017 року.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов