Справа № 824/596/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 січня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/596/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника військової частини НОМЕР_1 Булгакова Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень.

Позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ №272 командира військової частини НОМЕР_1 від 21 квітня 2017 року про оголошення йому дисциплінарного стягнення у вигляді "зауваження";

- визнати незаконним та скасувати наказ №340 командира військової частини НОМЕР_2 від 24 квітня 2017 року (вх.№26 ДСК від 12 травня 2017 року) про оголошення йому дисциплінарного стягнення у вигляді "догани";

- визнати незаконним та скасувати наказ №32 командира військової частини НОМЕР_1 від 09 червня 2017 року про оголошення йому дисциплінарного стягнення у вигляді "суворої догани";

- визнати незаконним та скасувати наказ №182 командира військової частини НОМЕР_1 від 17 липня 2017 року про оголошення йому дисциплінарного стягнення у вигляді "суворої догани";

- визнати незаконним та скасувати наказ №105 командира військової частини НОМЕР_1 від 27 червня 2017 року про притягнення його до повної матеріальної відповідальності без урахування кратності на суму в розмірі 4727, 00 грн.

Ухвалою суду від 11 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до попереднього судового засідання на 26 вересня 2017 року.

В рамках підготовчого провадження в попередньому судовому засіданні судом, зокрема, було замінено неналежних відповідачів у даній справі: командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 на належних відповідачів військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 відповідно.

В судовому засіданні 15 січня 2018 року під час розгляду справи по суті представник військової частини НОМЕР_1 заявив клопотання, подане до суду у письмовій формі 12 січня 2018 року, про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем місячного строку звернення до суду. Зазначав, що з оскаржуваним наказом від 21 квітня 2017 року №272 позивач ознайомився 21 квітня 2017 року, з оскаржуваним наказом від 24 квітня 2017 року №340 25 квітня 2017 року, а про оскаржувані накази від 09 червня 2017 року №32, від 27 червня 2017 року №105 та від 17 липня 2017 року №182 позивач повинен був знати 12 червня 2017року та 17 липня 2017 року відповідно. Однак, до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 17 серпня 2017 року.

Позивач щодо задоволення клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду заперечував, вказуючи, що даний позов ним подано в межах строків, встановлених законом.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 17 серпня 2017 року.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що про оскаржувані ним накази від 21 квітня 2017 року №272 та від 24 квітня 2017 року №340 йому було відомо в першій половині травня 2017 року (за словами позивача 10-14 травня 2017 року).

Матеріалами справи також підтверджується те, що про наявність указаних вище наказів та про їх зміст позивачу було відомо, що вбачається, зокрема, з пояснень ОСОБА_1 від 22 травня 2017 року та від 09 червня 2017 року.

У зв`язку з цим суд зазначає, що строки звернення до адміністративного суду станом на час звернення позивача з даним позовом були встановлені статтю 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої та другої 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час звернення позивача з цим позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини пов`язані із проходженням позивачем військової служби, тобто з проходженням публічної служби.

Згідно частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, вказана процесуальна норма передбачає чіткий проміжок часу протягом якого особа може звернутися до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби - місяць з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до частини п`ятої статті 125 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції після 15 грудня 2017 року) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом 17 серпня 2017 року, а про оскаржувані накази від 21 квітня 2017 року №272 і від 24 квітня 2017 року №340 та про їх зміст йому було відомо в першій половині травня 2017 року, то суд приходить до висновку про пропуск позивачем місячного строку для звернення до суду з цим позовом в частині оскарження названих актів індивідуальної дії, прийнятих під час проходження позивачем публічної служби.

В ході судового розгляду справи позивачем не було наведено причин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду в указаній частині.

Позивач вказував, що звернувся до суду 17 серпня 2017 року тому, що лише 22 липня 2017 року отримав лист військової частини НОМЕР_1 від 21 липня 2017 року на свою скаргу від 15 травня 2017 року з проханням надати дозвіл на оскарження наказів до правоохоронних органів та до вищестоящого керівництва.

Між тим, указані доводи суд оцінює критично, оскільки звернення зі скаргою від 15 травня 2017 року до командира військової частини НОМЕР_3 не позбавляло фізичної можливості позивача у разі незгоди з наказами від 21 квітня 2017 року №272 та від 24 квітня 2017 року №340 оскаржити їх в судовому порядку у строк, встановлений законом.

До того ж, як вбачається зі змісту скарги від 15 травня 2017 року, в ній позивач не оскаржує, а лише просить дозволу на оскарження дисциплінарного стягнення, при цьому не до суду, а до правоохоронних органів та до вищестоящого керівництва.

Причин, у т.ч. особистих, які б могли свідчити про поважність пропуску строку звернення до суду з цим позовом в частині оскарження наказів від 21 квітня 2017 року №272 та від 24 квітня 2017 року №340, позивачем не наведено.

Із наявних у справі матеріалів не вбачається наявності обставин, які б були пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на звернення до суду у встановлений законом строк.

Згідно пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом в частині оскарження наказів від 21 квітня 2017 року №272 та від 24 квітня 2017 року №340 виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, позивач не заявив про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, то суд приходить до висновку про залишення даного позову без розгляду в частині оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 квітня 2017 року №272 та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24 квітня 2017 року №340.

Щодо посилань відповідача про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду в частині оскарження наказів від 09 червня 2017 року №32, від 27 червня 2017 року №105 та від 17 липня 2017 року №182, то такі є безпідставними, оскільки не підтвердженні належними доказами. Його посилання на довідку нарахування грошового забезпечення позивачу від 10 січня 2018 року №44, в якій зазначено про час утримання із грошового забезпечення позивача, проведеного на підставі оскаржуваних наказів від 09 червня 2017 року №32, від 27 червня 2017 року №105 та від 17 липня 2017 року №182, не є свідченням того, що позивачу було відомо про зміст указаних наказів 12 червня 2017 року та 17 липня 2017 року, як вказував представник відповідача.

До того ж, якщо позивачу і стало відомо про указані накази 17 липня 2017 року, як стверджував представник відповідача, то звернувшись до суду з цим позовом 17 серпня 2017 року позивачем було дотримано місячний строк, встановлений частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом).

При цьому позивач вказав, що про указані накази та про їх зміст йому не було достеменно відомо до 22 липня 2017 року, а після отримання у липні 2017 року грошового забезпечення у зменшеному розмірі, він дізнався про підставі такого утримання, яким були названі вище накази про накладення дисциплінарних стягнень, після чого 17 серпня 2017 року і звернувся до суду з цим позовом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду в частині оскарження позивачем наказів від 09 червня 2017 року №32, від 27 червня 2017 року №105 та від 17 липня 2017 року №182.

З огляду на викладене та керуючись статтями 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

Позову заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання незаконними та скасування рішень в частині оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 квітня 2017 року №272 та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24 квітня 2017 року №340 залишити без розгляду.

В іншій частині в задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала у повному обсязі складена 19 січня 2018 року.

Суддя О.П. Лелюк