Справа № 804/6158/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р. Справа № 804/6158/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімтрейд" до Криворізької південної об'єднаної Деражавної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №939 від 23.10.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» звернулося з позовом до Криворізької південної обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступник Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області) та просить визнати протиправним і скасувати наказ відповідача №939 від 23.10.2014р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ексімтрейд».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі вказаного оспорюваного наказу у період з 23.10.2014р. по 29.10.2014р. працівниками відповідача була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача. Оспорюваний наказ було складено на підставі вимог абз.1,3,4 п.п.75.1.2 п.75.1,п.п.78.1.1п.78.1 ст.78, п.81.1 ст.81, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України. Підставами для прийняття вказаного наказу було не надання позивачем на запити ОДПІ відомостей і копій документів щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Ексімгормаш» за період червень, липень 2014р., при цьому, і запити ОДПІ, і наказ ОДПІ були повязані з наявністю в ОДПІ відомостей щодо результатів перевірки ТОВ «Ексімгормаш», які свідчили про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства. 14.09.2017р. позивач отримав від ТОВ «Ексімгормаш» листа та копію судового рішення у справі №804/3906/15 яким встановлено відсутність повноважень у податкового органу на здійснення перевірки ТОВ «Ексімгормаш» з питань взаємовідносин з позивачем за червень, липень 2014р. та, як наслідок, відсутність повноважень у ОДПІ на ініціювання та здійснення перевірки позивача. За викладеного, представник позивача вважає, що у відповідача відсутні були підстави для ініціювання та здійснення перевірки позивача за оспорюваним наказом про що позивачу стало відомо лише з листа ТОВ «Ексімгормаш» від 14.09.2017р. та доданого до нього судового рішення, вважає, що на початок проведення перевірки позивач не був обізнаний про обставини відсутності у податкового органу компетенції, а тому не міг реалізувати своє право на не допуск посадових осіб відповідача до здійснення перевірки позивача, оскільки судовим рішенням встановлено відсутність повноважень у податкової інспекції на проведення перевірки ТОВ «Ексімгормаш» по взаємовідносинах з позивачем, а тому не було підстав та повноважень ні для звернення і до позивача з відповідними запитами, як не було і підставі і повноважень складання оспорюваного наказу. Враховуючи порушення відповідачем визначених чинним законодавством умов і порядку обліку податкової інформації, порядку прийняття рішень для здійснення податкового контролю, порядку та підстав для ініціювання і здійснення перевірки, відсутність підстав за п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України для проведення перевірки, вважає, що оспорюваний наказ є протиправним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився без поважної причини, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 05.10.2017р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.51).

Згідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом у ході судового розгляду справи із наданих документів встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» зареєстровано 29.09.1997р. як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Дзержинський район, вул. Вітчизни, буд. 9, на момент перевірки перебувало на обліку у Криворізькій південній ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, є платником податків та зборів, обовязкових платежів до бюджету, що підтверджується копіями виписок з ЄДРПОУ від 09.08.2013р., від 01.09.2017р., копією довідки про взяття на облік від 22.03.2012р. №2309 та копією свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ наявних в матеріалах справи (а.с.7-16).

У період з липня по жовтень 2014р. податковим органом направлялися на адресу позивача запити про надання документів та письмових пояснень по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Ексімгормаш» за червень, липень 2014р. у відповідності до п.п.1 п.73.3 ст.73 ПК України, що підтверджується копіями відповідних запитів (а.с.17-18, 21-25, 29-30).

У відповідь на вищевказані запити позивач відмовив податковому органу у наданні документів та письмових пояснень про що свідчить зміст наявних у справі копій відповідей (а.с. 19-20, 22-24, 26-28,31).

23.10.2014р. посадовою особою податкового органу був прийнятий наказ №939 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ексімтрейд», що підтверджується його копією (а.с.32).

14.09.2017р. листом ТОВ «Ексігормаш» повідомило позивача про відсутність повноважень податкового органу на здійснення перевірки ТОВ «Ексімгормаш» по взаємовідносинах з позивачем за червень, липень 2014р., як наслідок, відсутність повноважень у податкового органу і на ініціювання та здійснення перевірки ТОВ «Ексімтрейд», що підтверджено судовим рішенням у адміністративній справі №804/3906/15 (а.с.33-45).

Позивач вважає, що довідався про відсутність повноважень на проведення перевірки у податкового органу 14.09.2017р., з моменту отримання листа від ТОВ «Ексімгормаш» разом із копією судового рішення, просить визнати протиправним і скасувати вищенаведений наказ відповідача щодо проведення позапланової виїзної перевірки позивача №939 від 23.10.2014р. з підстав того, що податковий орган не мав повноважень ні надсилати запити позивачу, ні приймати наказ на проведення перевірки позивача, ні проводити відповідну перевірку, що встановлено судовим рішенням в адміністративній справі №804/3906/15, оскільки відповідачем було порушено визначені чинним законодавством умови і порядок обліку податкової інформації, порушено порядок та підстави ініціювання та здійснення перевірки, а тому вважає оспорюваний наказ протиправним.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність обгрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків згідно до вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України ( у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Контроль за дотриманням вимог податкового законодавства у відповідності до вимог п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України здійснюється контролюючими органами шляхом проведення документальних (планових, позапланових) перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування обєкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно ст.73 ПК України ( у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших субєктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації, необхідної для використання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим субєктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Платник податків зобовязаний подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту.

У відповідності до вимог п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства,контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що контролюючий орган наділений повноваженнями щодо надіслання платникам податків письмових запитів платникам податків про надання пояснень та документального підтвердження, які є обовязковими до виконання платниками податків за умови дотримання порядку оформлення таких запитів, визначеного ст.73 ПК України, а також контролюючі органи мають право проводити позапланові виїзні перевірки платників податків за умови отримання інформації, виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення податкового законодавства, якщо позивач не надасть пояснень та їх документального підтвердження на обовязковий письмовий запит відповідача.

Так, у ході судового розгляду справи судом встановлено, а також і підтверджено представником позивача, що контролюючим органом були надіслані на адресу позивача обовязкові письмові запити про надання письмових пояснень та копій документів на підтвердження взаємовідносин позивача з ТОВ «Ексімгормаш» за червень, липень 2014р., які були отримані позивачем, що не заперечувалося в судовому засіданні представником позивача (а.с.17-18,21,25).

Також, зі змісту вказаних запитів видно, що вони містять підстави для направлення запитів, а саме: віднесення до складу податкового кредиту ПДВ по придбанню товарів/послуг та необоротних активів, які призначаються для їх подальшого використання не в межах господарської діяльності підприємства та не підтверджені документами, що визначені абз.1 п.44.1 ст.44 ПК України по взаємовідносинах, зокрема з ТОВ «Ексімгормаш» за червень, липень 2014р., вказаний перелік документів, який слід надати та вказані запити були підписані заступником начальника контролюючого органу ( а.с.17-18, 21,25).

З аналізу вказаних вище письмових запитів контролюючого органу вбачається, що вони були складені з дотриманням вимог ст.ст.73,78 ПК України, а отже, підлягали обовязковому виконанню позивачем як платником податків у відповідності до вимог ст.73 ПК України.

Проте у відповідь на вказані запити контролюючого органу, позивачем було відмовлено у наданні пояснень та їх документального підтвердження з посиланнями на безпідставність та незаконність вимог контролюючого органу, що підтверджується змістом копій відповідей позивача на вказані запити (а.с.19-20,26-28, 31).

За таких обставин та враховуючи, що позивачем було відмовлено у наданні пояснень та їх документального підтвердження на обовязкові письмові запити контролюючого органу, податковою інспекцією правомірно було прийнято оспорюваний наказ № 939 від 23.10.2014р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з дотриманням вимог ст.ст.73,78 ПК України.

При цьому, у ході судового розгляду справи із пояснень представника позивача були встановлені факти вручення посадовій особі позивача вказаного наказу перед початком проведення перевірки під розписку 23.10.2014р., який був отриманий головним бухгалтером підприємства ОСОБА_4, посадову особу відповідача було допущено до проведення перевірки, що підтверджено як поясненнями представника позивача в судовому засіданні, так і змістом акту перевірки, складеним за результатами проведеної перевірки №1018/22.12/25004967 від 05.11.2014р., копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.52-79).

Отже, за умови отриманого оскаржуваного наказу про проведення перевірки посадовою особою позивача та не оскарження його у встановленому законодавством порядку до початку проведення такої перевірки, за умови допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до перевірки за оспорюваним наказом, оскарження наказу з проведення перевірки після проведення такої перевірки (зі спливом 2,5 років) є необґрунтованим, оскільки позивач у такий спосіб, допустивши відповідача до перевірки, фактично погодився з оспорюваним наказом та діями відповідача з проведення перевірки як законними.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та/або проведенні виїзної податкової перевірки та на які позивач посилається у позові, зокрема, і щодо встановлених обставин за судовим рішенням у справі №804/3906/15, а отже, позов платника податків про оскарження наказу про проведення перевірки може бути задоволений лише у тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. У протилежному випадку (тобто, якщо на час вирішення даного спору виїзну перевірку вже проведено), правові наслідки наказу про призначення цієї перевірки є вичерпаними, а тому оскарження такого наказу та дії з проведення такої перевірки не сприяє відновленню порушених прав позивача.

Відповідна правова позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного Суду України, викладеній в його ухвалі від 15.10.2014р. у справі №К/800/41100/14.

Окрім того, слід зазначити, що статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (права на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було виявлено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, відповідати наявним обставинам.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту права, оскільки правові наслідки оспорюваний дій по проведенню перевірки позивача та оспорюваний наказ про призначення цієї перевірки є вичерпаними, а тому оскарження такого наказу не сприятиме відновленню прав платника податків.

У даному випадку, належним та ефективним захистом права позивача є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, яке прийнято за наслідками проведеної перевірки згідно акту перевірки та встановлених у ньому порушень у відповідності до вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, і частина 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обовязок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Так, представником позивача не було надано суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження протиправності оспорюваного наказу з проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з урахуванням обставин встановлених у судовому засіданні та наданих доказів, а також із аналізу вищенаведених норм податкового законодавства чинного на момент проведення такої перевірки.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення доводи представника позивача про те, що за судовим рішенням в адміністративній справі №804/3906/15 встановлено відсутність у відповідача повноважень на провеження перевірки ТОВ «Ексімгормаш», а як наслідок, і відсутність повноважень у відповідача і на проведення перевірки позивача з огляду на те, що зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що ним встановлена відсутність повноважень Криворізької підведеної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення перевірки ТОВ «Ексімгормаш», тоді як у відповідності до вимог ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для звільнення від доказування є обставини, які встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили за умови, якщо при розгляді інших справ,беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, зміст наведеного судового рішення свідчить про те, що позивач не був стороною у адміністративній справі №804/3906/15, стосовно позивача будь-які обставини не встановлювалися даним судовим рішенням, у тому числі і не встановлювалися обставини щодо відсутності у податкового органу компетенції на проведення перевірки саме позивача за оспорюваним наказом №939 від 23.10.2014р., а тому дане судове рішення не може бути належним та допустимим доказом щодо встановлення відсутності компетенції у податкового органу на проведення перевірки саме позивача за оспорюваним наказом станом на 23.10.2014р. з урахуванням належності та допустимості надання сторонами доказів, а також визначених підстав для звільнення від доказування згідно вимог ст.ст.69-70, 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обставини встановлені у адміністративній справі №804/3906/15 не можуть бути підставами для визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу,оскільки вказане судове рішення не стосується прав,обовязків та інтересів позивача та з урахуванням того, що оспорюваний наказ вичерпав свою дію фактом його реалізації та виконання.

При цьому, судом враховується допуск позивачем посадових осіб відповідача до перевірки та складання за наслідками її проведення відповідного акту перевірки від 05.11.2014р., що підтверджується його копією наявною у справі (а.с.52-74).

Вказані обставини допущення позивачем посадових осіб відповідача до перевірки після вручення наказу та повідомлення на перевірку, фактично свідчить про законність та обґрунтованість оспорюваного наказу, з чим погодився і позивач, допускаючи відповідача до перевірки, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування оспорюваного наказу після проведення перевірки є необгрунтованими та безпідставними, оскільки позивач фактично погодився з оспорюваним наказом та надав для перевірки первинні бухгалтерські документи.

В той же час, представником відповідача у ході судового засідання було надано достатньо належних і допустимих доказів, які свідчать про законність та обґрунтованість прийняття оспорюваного наказу №939 від 23.10.2014р. стосовно проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Згідно зі ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене та з урахуванням ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оспорюваного наказу №939 від 23.10.2014р. та вчиняючи дії по проведенню перевірки діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому у адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного адміністративного позову про визнання протиправним і скасування вищевказаного оспорюваного наказу.

Статтями 7,8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що принципами здійснення правосуддя в адміністративній справі є: верховенство права, законність, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

За викладеного та з урахуванням вимог ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71,86, 94, 128, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» до Криворізької південної обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №939 від 23.10.2014р. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1