Справа № 826/725/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/725/18

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 січня 2018 року м. Київ № 826/725/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії.

Приписами п.3 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з позовною заявою, представником Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» в редакції на час подання позовної заяви, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Також, частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Частиною 1 ст. 133 КАС України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків.

Сплата судового збору є процесуальним обов'язком сторони, що звертається до суду з позовною заявою.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення суб'єкта владних повноважень, відстрочення чи розстрочення такої сплати.

Крім того, апелянтом не надано доказів існування умов, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», що є підставою для звільнення від сплати судового збору, а також доказів неможливості сплатити судовий збір.

Виходячи з цього, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви відсутні.

Також, суд звертає увагу на таке.

Частиною 1 статті 4 Закону України “Про судовий збір” передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" ставки сплати судового збору встановлено частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої, за подання до адміністративного суду заяви майнового характеру суб’єктом владних повноважень, юридичною особою судовий збір становить 1, 5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 гривні.

Як убачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач просить скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу, а отже, заявлено вимогу майнового характеру.

Як зазначив у своєму листі Вищий адміністративний суд України від 18 січня 2012 року № 165/11/13-12 щодо застосування підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір”, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача — суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими. Аналогічне зазначено в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 5 лютого 2016 року №2 “Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI “Про судовий збір” у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору”.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення недоліків позову. Позивачу необхідно усунути названі недоліки позову та привести позовну заяву у відповідність з приписами статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 160, 169, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В :

1.У задоволенні клопотання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2.Позовну заяву залишити без руху.

3.Встановити позивачу п’ятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

4. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Роз’яснити позивачу, що залишення позовної заяви без руху не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко