Справа № 539/2462/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Іващенко Ю.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 539/2462/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді доповідача Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

розглянувши в письмовому порядку у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.11.2017, суддя Іващенко Ю.А., повний текст складено 10.11.17 по справі № 539/2462/17

за позовом ОСОБА_2

до Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його призначити та виплачувати їй пенсію по втраті годувальника, її чоловіка, згідно виданої довідки 03.04.2017 року Лубенською пересувною механізованою колоною №4 відповідно до постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про обовязкове державне пенсійне страхування» з моменту подання заяви 28.04.2017 року.

ОСОБА_3 Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.11.2017 року позов задоволено частково.

Рішення Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 194 від 24.05.2017 року щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії у звязку з втратою годувальника на підставі довідок про заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_4 від 03.04.2017 року за №7 та №8, виданих Лубенською ПМК №4, визнано неправомірним та скасовано.

Зобов'язано Лубенське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію у звязку з втратою годувальника на підставі довідок про заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_4 від 03.04.2017 року за №7 та №8, виданих Лубенською ПМК №4, згідно яких перераховано заробітну плату ОСОБА_4 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.07.1986 року в сумі 1535,25 крб., виходячи із повного календарного місяця роботи у зоні відчуження, а саме липня 1986 року, відповідно до ОСОБА_3 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища», починаючи з 28.04.2017 року з урахуванням сплачених сум.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність у Лубенської пересувної механізованої колони № 4 підстав для обчислення заробітку позивачу за час роботи в зоні відчуження в 4-,3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки) та для врахування при визначенні заробітку премії в розмірі 60%, оскільки після прийняття розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964, робота працівників оплачувалася в кратному розмірі, а наявні на підприємстві документи про нарахування заробітної плати та особовий рахунок за 1986 рік не підтверджують факт встановлення на підприємстві премії в розмірі 60%.

На підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Лубенському ОУ ПФУ та з 29.03.2012 року згідно поданої нею заяви переведена з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Чоловік позивача ОСОБА_4 помер 14 лютого 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та про одруження (а.с.12,13).

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №342 від 02.03.2011 року захворювання та причина смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_4 повязані з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_5 облдержадміністрацією 11.03.2011 року було видано посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідатора, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою (а.с.8).

Також судом першої інстанції встановлено, що чоловік позивача працював у Лубенській пересувній механізованій колоні №4, звідки був відряджений на проведення робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.07.1986 р. по 31.07.1986 р.

Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_4 повернувся до попереднього місця роботи, де після повернення йому і було нараховано та виплачено заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_4 отримавши захворювання під час виконання обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримував пенсію через Лубенське обєднане УПФУ Полтавської області до дня своєї смерті.

Згідно з довідкою №7 та №8 від 03.04.2017 року виданих Лубенською пересувною механізованою колоною №4, підприємством перераховано заробітну плату ОСОБА_4 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.07.1986 року в сумі 1935,25 крб., в тому числі одноразова премія 400 крб.

28.04.2017 року позивач звернулася до відповідача за заявою про перерахунок її пенсії у звязку з втратою годувальника в розмірі фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до довідок №7 та №8, виданих Лубенською пересувною механізованою колоною №4 про заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_4

Рішенням Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України №194 від 24.05.2017 року задоволенні заяви позивача було відмовлено (а.с.6-7).

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії має проводитися із перерахованої заробітної плати в розмірі 1935,25 крб., без врахування одноразової премії в розмірі 400 крб. (1935,25 крб. -400 крб. = 1535,25 крб.) і, що відповідач не надав суду достатні докази, які б свідчили про незаконність довідок №7 та №8 від 03.04.2017 року, виданих Лубенською ПМК №4.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно положень статті 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім'ї також вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положення ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Згідно з положенням ч.1 та ч.3 ст.54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок № 1210).

У відповідності до п.1 Порядку № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (п.2 Порядку № 1210).

Згідно з пп.3 п.3 Порядку № 1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Відповідно до ч. 7 Порядку № 1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Як підтверджено матеріалами справи, чоловік позивача брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року, що підтверджується наданими довідками та не оспорюється сторонами, а тому враховуючи, що позивач пропрацював у зоні відчуження менше 12 місяців підряд, пенсія йому повинна обчислюватись виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці роботи підряд у зоні відчуження, а саме за липень 1986 року.

Згідно довідок №7 та №8 від 03.04.2017 року, виданих Лубенською ПМК №4, позивачу на підставі підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження та відповідно до постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10 червня 1986 року проведено розрахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження за період з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року, в яких вказано фактичну заробітну плату в сумі 1935,25 крб., в тому числі - одноразову премію 400 крб.

Суд першої інстанції зобовязав відповідача провести перерахунок пенсії позивачу із перерахованої заробітної плати в розмірі 1535,25 крб. без врахування одноразової премії в розмірі 400 крб., оскільки матеріали справи не містять доказів виділення Мінфіном СРСР, Держпланом СРСР та Міненерго СРСР коштів для виплати такої премії працівнику, який брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і постанова суду в цій частині не оскаржена.

Посилання апелянта на відсутність у Лубенської пересувної механізованої колони № 4 підстав для обчислення заробітку позивачу за час роботи в зоні відчуження в 4-,3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки) та для врахування при визначенні заробітку премії в розмірі 60%, оскільки після прийняття розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964, робота працівників оплачувалася в кратному розмірі, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що ОСОБА_3 Міністрів СРСР зняла гриф секретно з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_3 Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_3 Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачено встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) проводилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до п.1 постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади. Встановлені законодавством граничні розміри премій обчислювати виходячи з вказаних підвищених тарифних ставок (відрядних розцінок) і посадових окладів.

ОСОБА_6 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-РС Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати було дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за згодою з головою урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах у ІІІ зоні небезпеки, у 5-кратному розмірі порівняно з встановленими діючим законодавством нормами, по ІІ зоні у 4-кратному розмірі і в І зоні в 3-кратному розмірі.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 року № 665-195 Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища встановлено, що за працівниками, направленими в порядку переводу для виконання робіт, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища, зберігається середня заробітна плата. Встановлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотирьох-, трьох- та двократному розмірах, понад середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу) встановленої за місцем роботи. Дозволено підприємствам, організаціям та установам залучати працівників на роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії, у вихідні та святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.

Вказана постанова доведена до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів, республіканських комітетів, обласних і Київської міської ради професійних спілок постановою ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 10.06.1986 року № 207.

Таким чином, виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови ОСОБА_3 Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_3 професійних Спілок № 207 від 10 червня 1986 року, п.1 постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 оплата за роботу у зонах небезпеки проводиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці, при цьому за працівником, який бере участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зберігається середня заробітна плата за місцем роботи, а премії, заохочення й винагороди нараховуються відповідно до діючих положень на збільшені тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що в період, коли позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і за який йому було взято заробітну плату для перерахунку пенсії, вищезазначені нормативні акти набрали чинності і підлягали врахуванню під час обчислення заробітку позивача для обчислення пенсії.

Твердження апелянта, що після прийняття розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу згідно постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, є необґрунтованими, оскільки розпорядження від 17.05.1986 року № 964 не містить застережень щодо застосування постанови № 524-156 від 07.05.1986 року.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що постановою ОСОБА_3 Міністрів Української РСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207 доведено до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів, республіканських комітетів, обласних і Київської міської ради професійних спілок, що ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС постановою від 05.06.1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» встановлено працівникам підприємств, організацій і установ, що виконують роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища, додаткову оплату праці за роботу у нічний час в розмірі 35 відсотків часової тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок пенсії на підставі довідок Лубенської ПМК-4 від 31.03.2017 року № 5 та № 6, виходячи із заробітку з зоні відчуження у розмірі 1535,25 крб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних відносинах, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є вірним.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.11.2017 р. по справі № 539/2462/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

ОСОБА_3 Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.11.2017 по справі № 539/2462/17 в частині задоволення позовних вимог залишити без змін

ОСОБА_3 набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Судді доповідача ОСОБА_1
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8