Справа № 161/22110/13-а, 2а-161/34/14
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/6841/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2014 року (головуючий суддя Ковтуненко В.В.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Луцьк о 12 год. 30 хв. повний текст складено 23.06.2014 року у справі №161/22110/13-а провадження №2-а/161/34/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірним дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.12.2013 року звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФ України у м. Луцьку просив призначити йому пенсію державного службовця згідно постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та визнати протиправними дії відповідача.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2014 року прийняту в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2014 року у справі № 161/22110/13-а провадження №2-а/161/34/14 - скасовано та прийнято нову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірним дій та зобов'язання вчинити дії - задоволено. Визнано неправомірні дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області призначити пенсію ОСОБА_1 як державного службовця з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» з 20.11.2013 року.

ОСОБА_1 10.05.2016 року подав заяву про прийняття додаткового рішення посилаючись на те, що суд не прийняв рішення стосовно позовної вимоги щодо зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області провести перерахунок пенсії та виплачувати її з врахуванням абзацу 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.01.2018 року справу передано головуючій судді Ільчишин Н.В., судді Пліш М.А., Шинкар Т.І.

Колегія суддів дійшла висновку про розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення, необхідно зазначити наступне.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2014 року у справі № 161/22110/13-а провадження №2-а/161/34/14 - скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено

Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України (в редакції, що діяла на час розгляду справи та подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 2 статті 168 КАС України (в редакції, що діяла на час розгляду справи та подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення) питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до вимог статті 252 КАС України (у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017 року), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Частиною 2 статті 252 КАС України (в чинній редакції) визначено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною 3 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до матеріалів справи Луцький міськрайонний суд Волинської області 15.12.2014 року видав виконавчий лист, рішення набрало законної сили 17.11.2014 року, а строк його пред'явлення до виконання 18.11.2015 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області 15.12.2014 року внесено виправлення у виконавчий лист по справі №161/22110/13-а провадження №2-а/161/34/14 виданого 15.12.2014 року, а саме в описовій частині замість «цивільну» замінити на «адміністративну», резолютивну частину після постанови Кабінету міністрів України доповнено «№865». Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а ухвалу без змін.

Оскільки позивач подав заяву про прийняття додаткового рішення, яка отримана суддею-доповідачем 12.01.2018 року, а тому з врахуванням частини 2 статті 168 КАС України чинного на час подання вказаної заяви та частини 2 статті 252 КАС України в чинній редакції, строк виконання рішення суду закінчився, а відповідну заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення, а така подана 10.05.2016 року.

Колегія суддів зауважує, що незгода заявника з результатом виконання судового рішення не може слугувати підставою для прийняття додаткового судового рішення в порядку, встановленому статтею 168 КАС України чинного на час подання вказаної заяви та статті 252 КАС України в чинній редакції, а щодо заявленого в заяві щодо проведення перерахунку та виплати йому пенсії такі позовні вимоги позивача не були подані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 10 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцію Кодексу.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 252, 256, 321, 325, 329, КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірним дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар