Справа № 820/6326/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 січня 2018 р. № 820/6326/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Харківській області ( вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), в якому просить суд стягнути до бюджету України з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, код, НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, суму податкового боргу в загальному розмірі 540821, (п'ятсот сорок тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 23 коп.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі була надіслана відповідачу, 19.12.2017 року за вих. номером 49087/17, про що свідчить супровідний лист (а.с.35).

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ"Укрпошта" про відстеження кореспонденції, відповідачем не було отримано вищевказану ухвалу.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Отже, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2017 року відповідачем не було надано відзив у строк встановлений судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, внесений до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1. Як платник податків перебуває на обліку в Слобожанській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 має податковий борг у сумі 540821,23 грн., який виник на підставі: податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця № 7 від 30.12.2016 року у розмірі 1530,23 грн., податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця № від 30.12.2016 на суму 9202,20 грн., податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця № від 09.02.2017 року у розмірі 20088,80 грн. податкового повідомлення рішення від 10.03.2017 року № у розмірі 510000,00 грн. штрафні санкції.

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.46. 1 ст.46 ПК України - податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; 49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); 49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; 49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;49.18.5. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно п.56.11 ст.56 ПК України - не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем було подані податкові декларації з єдиного податку фізичної особи підприємця , в якій самостійно визначено зобов'язання зі сплати податку у розмірі 30821,23 грн.

Відповідні суми зобов'язань останнім сплачено не було, внаслідок чого утворився податковий борг.

Крім того, контролюючим органом, на підставі акту перевірки №129/20/11/РРО/НОМЕР_1 від 28.02.2017, винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.03.2017 року, яким відповідачу визначено суму штрафних санкцій у розмірі 510000 грн.(а.с.28). Зазначене податкове повідомлення-рішення було отримано відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи.

При цьому згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що відповідач вказане податкове повідомлення - рішення у судовому порядку не оскаржував.

Таким чином, сума податкового зобов'язання є узгодженою та відповідачем не сплачена, а тому за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується податковий борг в розмірі 1540821,23 грн., наявність якого також підтверджена даними облікової картки.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковим органом була надіслана на адресу відповідача податкова вимога від 20.07.2017 №7320-17, однак на адресу податкового органу було повернуто конверт поштою з відміткою про причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

Згідно абзацу 3 ч.58.3 ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, на теперішній час сума податкового боргу відповідача складає 540821,23 грн.

Згідно ст.61 ПК України, органи державної податкової служби здійснюють, зокрема, контроль щодо правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України, а відповідач належними доказами не довів факту погашення заборгованості зі податкового боргу у розмірі 540821,23 грн., суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.257,258,262, 246, 255,295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу- задовольнити.

Стягнути до бюджету України з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, код, НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, суму податкового боргу в загальному розмірі 540821, (п'ятсот сорок тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 23 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов