Справа № 308/11888/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обовязки заступника начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 11 січня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 січня 2018 року.

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до відповідача виконуючого обовязки заступника начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_5, про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Свої вимоги мотивує тим, що 15.11.2017 року виконуючим обовязки заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_5 винесено Постанову у справі про порушення митних правил № 1855/30500/17, якою позивача визнано винною в порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України.

Вказану постанову, ОСОБА_1, вважає незаконною, оскільки транспортний засіб марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Литви JDZ217 на територію України не ввозила, перебувала у вказаному транспортному засобі в якості пасажира. Позивач зазначає, що жодного відношення до автомобілю не має, місце його перебування їй не відоме.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що до неї не може бути застосоване адміністративне стягнення за ч.3 ст.470 МК України, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469, 477-481.485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить визнати дії виконуючого обовязки заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_5 щодо винесення постанови у справі про порушення митних правил № 1855/30500/17, якою позивача визнано винною в порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України незаконними, постанову виконуючого обовязки заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_5 у справі про порушення митних правил № 1855/30500/17 від 15.11.2017 року, якою позивача визнано винною в порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень скасувати, а провадження у даній справі закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача по справі ОСОБА_4, в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Стаття 1 Митного кодексу України встановлює, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, повязані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно частини 4 статті 3 Митного кодексу України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян. Імператив статті 487 Митного кодексу України вказує, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, статті 488 Митного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 494 Митного кодексу України, Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 Митного кодексу України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно гр. України ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України було складено протокол про порушення митних правил № 1855/30500/17 від 30.06.2017 року. 15.11.2017 року справу розглянуто та винесено постанову за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 470 МК України. Постанову Закарпатської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №1855/30500/17 вручено 15.11.2017 року громадянці ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_2, про що свідчать їх підписи на постанові.

Зі змісту постанови та протоколу про ПМП встановлено, що 30.06.2017 року о 13 год. 32 хв. в зону митного контролю на ділянку Вїзд (ЗМК пасажирська) митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки OPEL, моделі «ASTRA», реєстраційний номерний знак TV836DG, де в якості пасажира слідувала гр. України ОСОБА_1, що поверталася з Угорщини, де перебувала у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрала порядок проходження митного контролю по каналу зелений коридор, для митного контролю надала паспорт громадянина України для виїзду за кордон EТ867085 від 10.04.2012 року.

Під час здійснення митних формальностей внаслідок спрацювання АСАУР було встановлено, що відносно громадянки України ОСОБА_1 (паспорт EТ867085), наявне орієнтування Закарпатської митниці ДФС від 02.06.2016 р. № 07-70-63/45-2448 щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України транспортного засобу реєстраційний номер JDZ217.

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 23.04.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 було ввезено легковий автомобіль марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Литви JDZ217.

Відповідно до інформації в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, даний транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України, відповідно до ч.1 ст.381 Закону України від 13.03.2012 року №4495-VI та згідно витягу із відомчої підсистеми Держмитслужби (ДФС) системи Аркан встановлено, що 23.04.2016 року гр. ОСОБА_1 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі реєстраційний номерний знак JDZ217.

Від надання письмового пояснення громадянка України ОСОБА_1 відмовилась згідно статті 63 Конституції України.

Факт ввезення саме гр. України ОСОБА_1 23.04.2016 року вказаного автомобіля у митному режимі «транзит» також підтверджується протоколом опитування від 20.07.2017 старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6, яка здійснювала митний контроль та оформлення легкового автомобіля марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Литви JDZ217.

Позивач підтвердила факт перетинання кордону 23.04.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС. Однак стверджувала, що підсіла в транспортний засіб «VW», моделі «GOLF», державний реєстраційний номерний знак Литви JDZ217 біля магазину «Дьюті Фрі», оскільки перетинати митний кордон в даному пункті пропуску можна лише на автомобілі, при цьому стверджує, що власника автомобілю вона не знає.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України. Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Згідно п.1 ст.95 Митного кодексу України, а також п.2.2 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Відповідно до вимог ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів, поміщених у цей режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 102 Митного кодексу України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.95, 192 МК України, до строку перебування транзитних товарів і транспортних засобів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили.

Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС, яка є у матеріалах справи, засвідчує, що ТЗ марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Литви JDZ217 23.04.2016 року був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного контролю.

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах (ч.2 ст. 366 МК України): не підлягають оподаткуванню митними платежами ; не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території ; не підлягають письмовому декларуванню. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч.6 ст. 366 МК України).

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору ("зелений коридор"), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів. Відповідно до п. 11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 451 для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708 у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання);посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. У разі ввезення громадянином-резидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Так, митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобовязання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Вказане спростовує, доводи позивача про те, що не будучи водієм ( а перебуваючи у автомобілі у якості пасажира) вона не могла ввезти на територію України транспортний засіб. Оскільки, з аналізу правових норм вбачається, що оформлення транспортного засобу відбувається не на водія, а на власника, або уповноважену ним особу. Так само, не передбачено законодавством те, що митні органи перевіряють посвідчення водія.

Подання для митного контролю посвідчення водія чинним законодавством, що регулює митну справу не передбачено. Крім цього відсутність посвідчення водія не забороняє ввозити транспортний засіб на митну територію України, оскільки особа для переміщення автомобіля може скористатись послугами іншої особи - водія.

Слід зазначити, що стаття 470 Митного кодексу України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби.

Відповідно до п.57 ч.1 ст.4 МК України товари це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Пункт 58 ч.1 ст.4 МК України, поділяє транспортні засоби на транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Таким чином, до терміну «товари», який використовується в Митному кодексі України, включаються будь-які речі, у тому числі транспортні засоби особистого користування.

Факт слідування 23.04.2016 року громадянки ОСОБА_1 у транспортному засобі марки «VW», державний реєстраційний номерний знак Литви JDZ217 підтверджується зібраним матеріалами справи, так виходячи із встановленого законодавством порядку митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами з метою транзиту, пояснень посадової особи митниці, яка здійснювала таке митне оформлення, 23.04.2016 автомобіль марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Литви JDZ217 був оформлений у режим транзиту на особу, документи якої були подані до митного контролю, яка предявляла цей транспортний засіб для митного контролю та декларувала його (у даному випадку усно). У відповідності до ч. 1 статті 460 МК України якою визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 МК України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом, позивачем до Закарпатської митниці ДФС не надано жодних доказів які б підтверджували вчинення порушення митних правил внаслідок злочинних дій третіх осіб.

Позивачем було надано витяг про реєстрацію заяви про злочин в ЄРДР № 0003293, з якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області, з заявою про злочин, а саме щодо незаконного оформлення на неї транспортного засобу під час ввезення його на територію України. Однак інформація щодо розгляду вказаної заяви у матеріалах справи відсутні. Враховуючи відсутність вироку суду або ухвали суду про закриття провадження, у суду на даний час немає законних підстав вважати чи розцінювати дії третіх осіб неправомірними, а відтак й застосовувати положення ч.1 ст.460 МК України.

З поданого до матеріалів справи копії витягу з кримінального провадження №0003293, вбачається що дата внесення відомостей до ЄРДР 25.11.2017 року, тобто на час постановлення оскаржуваної постанови, такі відомості були відсутні.

Отже, з огляду на викладене, громадянка ОСОБА_1 зобовязана була вивезти автомобіль марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Литви JDZ217 у термін до 28.04.2016 року у випадку переміщення у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС або вчинити дії визначені Митним кодексом України. Однак, фактично зазначений транспортний засіб позивачем не вивезений і знаходиться на митній території України до цього часу. Доказів того, що терміни транзиту автомобіля перевищені більше, ніж на десять діб внаслідок дії обставин непереборної сили, громадянкою ОСОБА_1 не надано.

Твердження ОСОБА_1. А.І. та її представників щодо винесення постанови не уповноваженою особою, є безпідставними.

Крім того, відповідно до ст.253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки злочину, він передає матеріали прокурору, органу досудового слідства або дізнання.

Таким чином позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки не належать до компетенції суду при розгляді даної справи.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про порушення строків притягнення до відповідальності суд зазначає наступне:

Статтею 467 МК України передбачені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Загальний строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил становить шість місяців з дня вчинення правопорушення. Згідно із частиною 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином. ОСОБА_7 юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі тимчасового ввезення, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Судом встановлено, що лише 30 червня 2017 року Закарпатській митниці ДФС стало відомо, про причини перевищення більше ніж на десять діб строку тимчасового ввезення автомобіля, а також про відсутність обставин, що виключають провадження у справі.

Тобто, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 1855/30500/17 від 15.11.2017 року винесена виконуючим обовязки заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_5 в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил №1855/30500/17 від 15.11.2017 року якою громадянку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України не має, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8-10, 241-242, 246, 275 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до виконуючого обовязки заступника начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8