Справа № 808/1628/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року об 11 год. 25 хв.Справа № 808/1628/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стрельнікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Батигіна О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач або ФОП ОСОБА_1Ф.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач, контролюючий орган або ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 31.07.2017, позивач просить суд скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 10.05.2017 №, винесене ГУ ДФС у Запорізькій області, про донарахування ФОП ОСОБА_1 податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 117 359,94 грн., в тому числі податок 93 887,95 грн., штраф 23 471,99 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 10.05.2017 №, винесене ГУ ДФС у Запорізькій області, про донарахування ФОП ОСОБА_1 податкових зобовязань з військового збору з підприємницької діяльності в сумі 4 949,98 грн., в тому числі податок 3 959,98 грн., штраф 990 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 10.05.2017, винесену ГУ ДФС у Запорізькій області, якою ФОП ОСОБА_1 визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 29 758,27 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.05.2017, винесене ГУ ДФС у Запорізькій області, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у сумі 4 563,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведеної перевірки відповідачем прийнято оскаржувані рішення та вимогу. Позивач вважає, що обставини та висновки викладені в акті перевірки, на підставі яких донараховано податкові зобовязання, не відповідають дійсності, прийняті рішення суперечать чинному законодавству, а перевірку проведено з порушенням вимог Податкового кодексу України. Так, перевірку здійснювали працівники Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, проте перевірка може бути проведена лише контролюючими органами, а не податковими інспекціями. Також, однією з умов проведення перевірки є предявлення службового посвідчення осіб, які зазначені у направленні на проведення перевірки, проте службові посвідчення працівниками Мелітопольської ОДПІ предявлені не були. Натомість ними були надані довідки, в яких вказано, що ці особи працюють в Мелітопольській ОДПІ. Щодо змісту виявлених порушень позивач зазначає, що в акті перевірки зазначено про завищення складу витрат на загальну суму 601 527,37 грн. (по витратам на придбання ТМЦ), в тому числі по періодам: у 2014 році 241 695,44 грн., у 2015 році 359 831,93 грн. Проте, перевіряючими безпідставно виключено зі складу витрат витрати, понесені у звязку з ремонтом та експлуатацією майна на загальну суму 290 437,45 грн., в тому числі: за 2014 рік в сумі 268 679,65 грн. за електротехнічні товари, за будматеріали, сантехніку, обладнання та виконані роботи; та за 2015 рік у сумі 12 157,80 грн. за будматеріали та виконані роботи. Також податківцями не враховано до складу витрат витрати, понесені у звязку зі сплатою за розрахунково-касове обслуговування в сумі 3 562,36 грн. (1 903,71 грн. за 2014 рік та 1 568,65 грн. за 2015 рік), витрати, понесені у звязку зі сплатою обовязкового страхування транспортного засобу, який використовується у господарській діяльності в сумі 3 914,03 грн. (1 794,94 грн. за 2014 рік та 2 119,39 грн. за 2015 рік), витрати, повязані з обслуговуванням та ремонтом вантажного автомобіля, який використовується в господарській діяльності в сумі 48 665 грн. (за 2015 рік). Окрім того перевіряючими не враховано витрати, понесені у звязку із придбанням товарів в 2013 році, які були реалізовані в 2014 році, проте понесені витрати на придбання товару враховуються виключно в тому періоді, в якому відбудеться отримання доходу від їх реалізації. Таким чином, перевіряючими невірно визначено суму витрат, повязаних з господарською діяльністю позивача за 2014 - 2015 роки та здійснено невірний розрахунок суми військового збору за вказаний період. Щодо нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування позивач зазначає, що нараховуючи ЄСВ за січень березень 2014 року та січень 2015 року податківці керувалися Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове держвне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 (набрала чинності 29.05.2015), та здійснили розподілення витрат та суми доходу, визначаючи їх як середньомісячний показник. Проте, в даний період порядок обчислення та нарахування ЄСВ визначався Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міндоходів України №455 від 09.09.2013, яка не передбачала визначення середньомісячної суми доходу. Окрім того, самостійне визначення фіскальним органом в акті перевірки середньомісячної суми доходу за 2014 рік та січень 2015 року, при наявності окремого помісячного обліку доходів та витрат платником податків, суперечить законодавству України. Окрім того, позивач вказує, що акт перевірки було отримано не з усіма додатками, на які є посилання в акті перевірки, а на його вимогу надати акт перевірки з усіма додатками відповідачем відповіді не надано. Враховуючи вищевикладене, вважає прийняті рішення та вимогу такими, що підлягають скасуванню та просить позов задовольнити.

Окрім того, представником позивача подано до суду письмові пояснення до позовної заяви (вх. №28223 від 18.10.2017), в яких представником позивача надано пояснення щодо здійснення донарахувань за 2014 2015 роки. Зокрема зазначено, що в акті перевірки, з посиланням на дані банківських виписок вказано, що відповідачем виявлено завищення складу витрат за 2014 рік на загальну суму 241 695,44 грн. За даними перевіряючих: сума доходу за 2014 рік складає 3 942 315,49 грн.; документально підтверджені витрати за 2014 рік 3 235 826,81 грн. (задекларовано 3 477 522,25 грн.); оподатковуваний дохід за 2014 рік становить 706 488,68 грн. (задекларовано 464 793,24 грн.); відповідно сума заниження чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік 241 695,44 грн. На зазначену суму фіскальним органом додатково нараховано за 2014 рік: податок на доходи фізичних осіб 41 088,23 грн., штраф 10 272,06 грн., усього 51 360,29 грн.; єдиний соціальний внесок 20 286,99 грн., штраф 3 043,04 грн., всього 23 330,03 грн. ОСОБА_2 такий висновок не відповідає дійсності, оскільки перевіряючими, не зважаючи на подані заперечення на акт перевірки, не враховано суми витрат з придбання ТМЦ, які були використані для господарської діяльності (ремонту та експлуатації) та витрат на розрахунково-касове обслуговування та інші отримані послуги та придбані ТМЦ, повязані з господарською діяльністю, на загальну суму 280 897,05 грн. Зазначене свідчить про відсутність заниження суми витрат, яка повязана з підприємницькою діяльністю та відображена в декларації за 2014 рік. Щодо здійснення донарахувань за 2015 рік представник позивача зазначив, що в акті перевірки, з посиланням на дані банківських виписок, зазначено, що виявлено завищення складу витрат за 2015 рік на загальну суму 359 831,93 грн. Так за даними перевіряючих: сума доходу за 2015 рік складає 6 444 235,25 грн. зменшено на 115 000 грн. за результатами розгляду заперечень на акт перевірки; документально підтверджені витрати на придбання ТМЦ за 2015 рік 5 267 650,92 грн. (задекларовано 5 627 482,85 грн.); оподатковуваний дохід за 2015 рік 1 291 584,33 грн. (задекларовано 931 752,40 грн.); відповідно сума заниження оподатковуваного доходу за 2015 рік 359 831,93 грн. На зазначену суму фіскальним органом додатково нараховано: податок на доходи фізичних осіб 52 799,72 грн., штраф - 13 199,93 грн., всього 65 999,65 грн.; єдиний соціальний внесок 3 734,89 грн., штраф 746,97 грн., всього 4 481,86 грн.; військовий збір 3 959,98 грн., штраф 990 грн., всього 4 949,98 грн. Проте такий висновок не відповідає дійсності, оскільки відповідачем безпідставно виключено з витрат суми витрат, понесених у звязку з ремонтом та експлуатацією майна, у звязку з сплатою за розрахунково-касове обслуговування, у звязку із сплатою обовязкового страхування транспортного засобу, який використовується у господарській діяльності, обслуговуванням та ремонтом транспортного засобу, який використовується у господарській діяльності на загальну суму 170 752,84 грн. Зазначене свідчить, що заниження суми витрат за 2015 рік, яка повязана з підприємницькою діяльністю та відображена в декларації за 2015 рік, може становити 189 079,09 грн., що на 170 752,84 грн. менше ніж зазначено в акті перевірки. Таким чином, сума доходу за 2015 рік становить 6 444 235,25 грн., сума витрат 5 438 403,76 грн. (5 627 482,85 189 079,09), сума чистого оподатковуваного доходу 1 005 831,49 грн. (задекларовано 931 752,40 грн.), відповідно сума заниження чистого оподатковуваного доходу за 2015 рік може становити 74 079,09 грн. У звязку з цим, безпідставним є донарахування податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 37 983,89 грн., штраф 9 495,97, всього 47 479,86 грн.; та військового збору за 2015 рік в розмірі 2 848,79 грн., штраф 712,20 грн., всього 3560,99 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але до його початку надав заяву (вх. №35137 від 12.12.2017) про зменшення позовних вимог, якою фактично відмовився від частини позовних вимог та з урахуванням якої просить суд скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 10.05.2017 №, винесене ГУ ДФС у Запорізькій області, в частині донарахування ФОП ОСОБА_1 податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 98 840,15 грн., в тому числі податок 79 072,12 грн., штраф 19 768,03 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 10.05.2017 №, винесене ГУ ДФС у Запорізькій області, в частині донарахування ФОП ОСОБА_1 податкових зобовязань з військового збору з підприємницької діяльності в сумі 3 560,99 грн., в тому числі податок 2 848,79 грн., штраф 712,20 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 10.05.2017, винесену ГУ ДФС у Запорізькій області, в частині донарахування ФОП ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 20 286,99 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.05.2017, винесене ГУ ДФС у Запорізькій області, в частин застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 3034,04 грн.

Розгляд справи просив здійснити без його участь в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 12.12.2017 прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрито провадження у справі у відповідній частині позовних вимог.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає з підстав, викладених в письмових запереченнях проти адміністративного позову, в яких вказано, що в додатку 5 до розділу ІІІ податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2014 -2015 роки в графі «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві» позивачем зазначено суму витрат 8 722 866,14 грн., у тому числі у 2014 році 3 278 700,88 грн., у 2015 році 5 444 165,26 грн. До перевірки позивачем надані документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують факт отримання та оплати протягом 2014 2015 років товарно-матеріальних цінностей для подальшого продажу на суму 8 121 338,77 грн., у тому числі у 2014 році 3 037 005,44 грн., у 2015 році 5 084 333,33 грн., відповідно різниця між задекларованими витратами на придбання ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції та документально підтвердженими витратами складає 601 527,37 грн., у тому числі за 2014 рік 241 695,44 грн., за 2015 рік 359 831,93 грн. Документів щодо підтвердження фактів придбання та оплати ТМЦ на суму 601 527,81 грн., які були реалізовані протягом 2014 -2015 років позивачем до перевірки та до заперечень до заперечень до акту перевірки не надано. Також, позивачем визначено загальний оподатковуваний дохід, отриманий від провадження діяльності за 2015 рік та відображений в розділі ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи та додатку Ф4 до розділу ІІІ податкової декларації в розмірі 6 559 235,25 грн. Згідно з запереченнями на акт перевірки, позивач вказує, що ним було помилково включено до суми доходів за 2015 рік кошти у сумі 141 785 грн., в тому числі: 26785 грн. помилково сплачених податків; 115 000 грн. повернення тимчасової фінансової зворотної допомоги. Під час перевірки згідно з наданими позивачем документами встановлено, що протягом 2015 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти у сумі 7 897 987,30 грн., в тому числі 26 905 грн. повернено на рахунок. Сума помилково сплачених податків в розмірі 26 905 грн. була врахована під час перевірки. Окрім того, враховано й суму повернення тимчасової фінансової зворотної допомоги у розмірі 115 000 грн. Таким чином, сума загального оподаткованого доходу за 2015 рік складає 6 463 401,92 грн. ((7 897 987,30 26 905 115 000)/1,2). Отже позивачем завищено дохід, отриманий протягом 2015 року від провадження господарської діяльності на суму 95 833,33 грн. (6 559 235,25 6 463 401,92). Враховуючи наведене, позивачем занижено суму чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на загальну суму 505 694,48 грн., у тому числі за 2014 рік 241 695,88 грн., з 2015 рік 263 998,6 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 93 887,95 грн., у тому числі за 2014 рік 41 088,23 грн., за 2015 рік 52 799,72 грн. Крім того, зазначене порушення призвело до заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 3 959,98 грн. Окрім того, внаслідок вищенаведених порушень, позивачем занижено належний до сплати в бюджету єдиний внесок з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у загальній сумі 29 758,27 грн., у тому числі за 2014 рік 20 286,09 грн., за 2015 рік 3 734,89 грн., за 2016 рік 5 736,39 грн. Враховуючи вищевикладене представник відповідача вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, прийняті рішення правомірними та просить відмовити в позові.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного суду України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, враховуючи подачу позивачем заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю виходячи із наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області 21.01.2003 за № 2 009322.

На підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №260 від 10.02.2017 та плану графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на І квартал 2017 року заступником начальника управління начальником відділу контрольно перевірочної роботи управління податків і зборів фізичних осіб ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3, заступником начальника управління начальником відділу контрольно перевірочної роботи управління податків і зборів фізичних осіб Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4, головним державним ревізором інспектором відділу контрольно перевірочної роботи управління податків і зборів фізичних осіб Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_5 у період з 20.02.2017 по 13.03.2017 проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, результати якої викладені в акті перевірки №119/08-32-13-03/НОМЕР_1 від 20.03.2017.

За результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог, зокрема:

- п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижена сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 113 054,60 грн., у тому числі у 2014 році 41 088,23 грн., у 2015 році 71 966,37 грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, в результаті чого занижена сума єдиного внеску у загальній сумі 29 758,27 грн., у тому числі у 2014 році 20 286,99 грн.; у 2015 році 3 734,89 грн., у 2016 році 5 736,39 грн.;

- пп.1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 5 397,47 грн., у тому числі у 2015 році 5 397,47 грн.

Позивачем подано до контролюючого органу заперечення №20/04 від 20.04.2017 на акт документальної планової виїзної перевірки №119/08-32-13-03/НОМЕР_1 від 20.03.2017, відповідь на які надано листом №1100/14/08-01-13-12-09 від 28.04.2017.

В вищевказаному листі ГУ ДФС у Запорізькій області №1100/14/08-01-13-12-09 від 28.04.2017 вказано, що за результатами документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, з урахуванням розгляду заперечень встановлено порушення позивачем вимог:

- п.п. 177.1, 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у сумі - 93 887,95 грн., у тому числі у 2014 році 41 088,23 грн., у 2015 році 52 799,72 грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, в результаті чого занижена сума єдиного внеску у загальній сумі 29 758,27 грн., у тому числі у 2014 році 20 286,99 грн.; у 2015 році 3 734,89 грн., у 2016 році 5 736,39 грн.;

- пп.1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 3 959,98 грн., у тому числі у 2015 році 3 959,98 грн.

10.05.2017 ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі висновків акту перевірки №119/08-32-13-03/НОМЕР_1 від 20.03.2017 та з урахуванням відповіді на заперечення №1100/14/08-01-13-12-09 від 28.04.2017 прийнято у відношенні ФОП ОСОБА_1:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності в сумі 117 359,94 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями на 93 887,95 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 23 471,99 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору з підприємницької діяльності в сумі 4 949,98 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями на 3 959,98 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 990 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- про визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 29 758,27 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 4 563,64 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

При цьому, позивач оскаржує податкові повідомлення рішення № та № від 10.05.2017, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 10.05.2017 та рішення № від 10.05.2017 в частині визначення сум грошових зобовязань за 2014 рік та частково за 2015 рік.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Податку на доходи фізичних осіб присвячено розділ IV ПК України.

Пунктом 162.1 статті 162 ПК України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є:

фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

податковий агент.

За змістом пункту 163.1 статті 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є:

загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з абз.абз. 1, 2, 4 п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до пп.пп. 164.1.1 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

За змістом п.п. 177.1, 177.2 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів.

Також суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» № 1621-VII від 31.07.2014 введено в Україні справляння військового збору. Цей закон набрав чинності 03.08.2014.

Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Також, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (надалі Закон №2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску.

За змістом п.2 ч. 1 ст. 7 Закону, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Як вбачається зі змісту вищевказаного акту перевірки та відповіді на заперечення №1100/14/08-01-13-12-09 від 28.04.2017, підставою для прийняття оскаржуваних рішень, в частині, що оскаржується позивачем, став висновок контролюючого органу про завищення позивачем суми витрат, повязаних з господарською діяльністю на загальну суму 601 527,37 грн., у тому числі за 2014 рік на 241 695,44 грн. та за 2015 рік на 359 831,93 грн.

Проте суд не може погодитися із такими хибними висновками контролюючого органу та зазначає наступне.

Так підпунктом 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Позивач в обґрунтування безпідставності висновків контролюючого органу про завищення ним складу витрат за 2014 рік на суму 241 695,44 грн. та за 2015 рік на 359 831,93 грн. посилається на те, що відповідачем було виключено зі складу витрат витрати, повязані з ремонтом та експлуатацією майна, а саме:

1. За 2014 рік в сумі 280 897,05 грн., з яких:

- 16 715,38 грн. витрат на електротехнічні товари, придбані у ТОВ НПП «Електротехніка» (т. 1 а.с. 186-199);

- 32 300 грн. та 12 370 грн. витрат на будівельні матеріали, придбані у ФОП ОСОБА_6 (т. 1а.с.199-203);

- 18 796 грн. витрат кабель, комутатор, репитор, тощо, придбані у ФОП ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 177-182);

- 11 507,18 грн. витрат на будівельні матеріали, придбані у ФОП ОСОБА_2 (т. 1 а.с.204-211);

- 11 330,50 грн. витрат на будівельні матеріали, придбані у ФОП ОСОБА_8 (т. 1 а.с.212-213);

- 12 077,30 грн. витрат на сантехнічне приладдя, придбане у ФОП ОСОБА_9 (т. 1 а.с.214);

- 21 485,54 грн. витрат на будівельні матеріали, придбані у ПП ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 215 220);

- 12 639 грн. витрат на придбання обладнання у ПП ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 184-185);

- 13 840 грн. витрат на придбання обладнання у ТОВ «ІСМО» (т. 1 а.с. 221-222);

- 6 684,25 грн. витрат на придбання будівельних матеріалів у ТОВ «Єпіцентр-К» (т. 1 а.с.223-225);

- 98 934 грн. витрат на оплату за виконані роботи ТОВ «Местар Компані» (т. 1 а.с.226-245).

Окрім того, позивач вказує, що відповідачем не враховані витрати, повязані зі сплатою за розрахунково-касове обслуговування за 2014 рік у сумі 1 794,94 грн., витрати, понесені у звязку із придбанням товарів в 2013 році, які були реалізовані в 2014 році в сумі 7 765,35 грн., витрати, понесені у звязку з сплатою обовязкового страхування транспортного засобу, який використовується у господарській діяльності за 2014 рік у сумі 1 794,94 грн.

2. За 2015 рік у сумі 170 752,84 грн., з яких:

- 118 409,80 грн. витрат на оплату за виконані роботи ТОВ «Местар Компані» (т. 1 а.с.235, 246, т. 2 а.с. 1);

- 9 407,80 грн. витрат на будівельні матеріали, придбані у ФОП ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 247-250);

- 5 000 грн. витрат за будівельні матеріали, придбані у ФОП ОСОБА_13

Окрім того, позивач вказує, що відповідачем не враховані витрати, повязані зі сплатою за розрахунково-касове обслуговування за 2015 рік у сумі 1 568,65 грн., витрати, понесені у звязку з сплатою обовязкового страхування транспортного засобу, який використовується у господарській діяльності за 2015 рік у сумі 2 119,39 грн., витрати, повязані з обслуговуванням та ремонтом вантажного автомобіля, який використовується в господарській діяльності позивача у сумі 48 655 грн.

Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Вищенаведені витрати підтверджені позивачем належними первинними документами. Витрати понесені позивачем повязані із ведення господарської діяльності та понесені безпосередньо у звязку з ремонтом та експлуатацією майна, що використовується в господарській діяльності, оплатою вартості придбаних послуг, прямо повязаних з його господарською діяльністю, оплатою за розрахунково-касове обслуговування, а тому такі витрати повинні включати до переліку витрат, безпосередньо повязаних з господарською діяльністю позивача згідно з підпунктом 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України. Тому висновок контролюючого органу про завищення позивачем витрат за 2014 рік на суму 241 695,44 грн. та за 2015 рік частково на суму 170 752,84 грн., та як наслідок заниження податкового зобовязання є необґрунтованим, а рішення контролюючого органу, що прийняті на підставі такого висновку такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

При розгляді даної справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цим вимогам відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваних рішень.

Враховуючи наведене, суд констатує, що позивач у відповідності до норм Податкового кодексу України правомірно включив до складу витрат суми витрат, понесені у звязку з ремонтом та експлуатацією майна, що використовується в господарській діяльності, оплатою вартості придбаних послуг, прямо повязаних з його господарською діяльністю, оплатою за розрахунково-касове обслуговування, а контролюючий орган при прийнятті оскаржуваних рішень дійшов хибного висновку про порушення позивачем положень ПК України.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що сума витрат підтверджена відповідними первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського й податкового обліку, наявний зв'язок витрат позивача з його господарською діяльністю.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем в акті, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим рішення в оскаржуваній позивачем частині, прийняті відповідачем на підставі встановлених актом порушень, є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2017 №, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, в частині донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 98 840,15 грн., в тому числі податок 79 072,12 грн., штраф 19 768,03 грн.;

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2017 №, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, в частині донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 податкових зобовязань з військового збору з підприємницької діяльності в сумі 3 560,99 грн., в тому числі податок 2 848,79 грн., штраф 712,20 грн.;

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 10.05.2017, винесену Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, в частині донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 20 286,99 грн.;

Скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.05.2017, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, в частин застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 3034,04 грн.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1566 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова