Справа № 815/4749/17
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4749/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Тарасишина О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області до Приватного підприємства База відпочинку Топаз про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ПП «База відпосинку» «Топаз», а саме: МФО банку 328168, ПАТ «Марфін банк» номер рахунку 1 суму по податку на податку орендна плата з юридичних осіб у розмірі 41932,80 грн. на бюджетний рахунок № 0012, , до ОДКСУ у м. Білгород-Дністровськ/18010600, банку отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області до Приватного підприємства База відпочинку Топаз про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ПП «База відпосинку» «Топаз», а саме: МФО банку 328168, ПАТ «Марфін банк» номер рахунку 1 суму по податку на податку орендна плата з юридичних осіб у розмірі 41932,80 грн. на бюджетний рахунок № 0012, , до ОДКСУ у м. Білгород-Дністровськ/18010600, банку отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011.

Ухвалою від 15.09.2017 року відкрито скорочене провадження по справі.

Ухвалою від 19.12.2017 року продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.01.2018 року о 09 год. 45 хв.

В обґрунтування позову зазначено, що ПП «База відпочинку» «Топаз» перебуває на обліку як платник податків в Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області. При цьому зазначено, що за відповідачем значиться заборгованість по податку орендної плати з юридичних осіб у сумі 41932,80 грн. На адресу відповідача було направлено податкову вимогу № 70-23 від 28.01.2016 року, яка в судовому порядку не оскаржувалась, а тому є узгодженою.

18.09.2017 (вх. № 25693) року від представника позивача до суду надійшло клопотання у якому провив суд розглянути справу без участі представника (а.с. 36).

Відповідач сповіщався належним чином та завчасно про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні або відзиву на позов від відповідача до суду не надходило.

Суд зазначає, що наявна у матеріалах справи судова кореспонденція, яка надсилалася на зазначену в реєстраційних документах адресу відповідача, повернулась до суду з відповідним поштовим повідомленням з відміткою органу звязку - за закінченням терміну зберігання (а.с. 42). Відповідно до журналу судової кореспонденції та відомостей з інтернет ресурсу Укрпошти, відповідачу особисто вручена ухвала суду від 19.12.2017 року 06.01.2017 року (а.с. 46-51).

Згідно ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно п. 4 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за наявними матеріалами у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсутдність позовної заяви Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області Одеському окружному адміністративному суду.

ПП «База відпочинку «Топаз» (; адреса місцезнаходження: 6772, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, вулиця Лазурна, будинок 99) як платник податків перебуває на обліку в Чорноморській ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку та у розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Відповідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 14.1.72 п.14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п.п.285.1-285.2 ст. 285 ПК України).

Відповідно п.286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст. 287 ПК України).

Відповідно до п. 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що податковий борг відповідача виник у звязку з самостійно визначеною сумою податкового зобовязання по податковій декларації від 17.02.2015 року № НОМЕР_1 р. (а.с. 10-13).

ПП «База відпочинк» «Топаз» є платником земельного податку та орендної плати за землю та станом на 21.06.2017 р. має заборгованість в сумі 41932,80 грн. (а.с. 8).

Відповідно до пп.20.1.19 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, суд встановив, що у відповідача перед бюджетом є податкова заборгованість в загальному розмірі 41932,80 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

28.01.2016 р. відповідачем складено та направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 70-23 (а.с. 9).

На час розгляду справи сума заборгованості в розмірі 41932,80 грн. відповідачем не сплачена.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Шевченка, 3; ) до Приватного підприємства База відпочинку Топаз (місцезнаходження: 6772, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, вулиця Лазурна, будинок 99; ) про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ПП «База відпосинку» «Топаз», а саме: МФО банку 328168, ПАТ «Марфін банк» номер рахунку 1 суму по податку на податку орендна плата з юридичних осіб у розмірі 41932,80 грн. на бюджетний рахунок № 0012, , до ОДКСУ у м. Білгород-Дністровськ/18010600, банку отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011 - задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих ПП «База відпосинку» «Топаз», а саме: МФО банку 328168, ПАТ «Марфін банк» номер рахунку 1 суму по податку на податку орендна плата з юридичних осіб у розмірі 41932,80 грн. на бюджетний рахунок № 0012, , до ОДКСУ у м. Білгород-Дністровськ/18010600, банку отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2018 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.