Справа № 804/6361/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2018 рокусправа № 804/6361/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Іванова С.М.

судді: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (повний текст складено 27 жовтня 2017 року) у справі № 804/6361/17 за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення помилково сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з транспортного податку фізичних осіб у розмірі 25000, 00 грн.;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 помилково сплачені ним кошти у розмірі 25000, 00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 804/6361/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення помилково сплачених коштів - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 86/04-03-173 від 23.06.2015, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з транспортного податку фізичних осіб у розмірі 25000, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Кам`янська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 804/6361/17 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що транспортний податок, як обов'язковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм ст. 267 ПК України, починаючи з 01.01.2015 року, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому п.п.12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на праві власності належить легковий автомобіль Toyota моделі Highlander, тип: легковий-універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, з об'ємом двигуна 3456 куб.см., який зареєстрований за позивачем 11.07.2014 року згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

23.06.2015 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 86/04-03-173 від 23.06.2015, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в сумі 25000, 00 грн.

11.09.2015 позивачем було сплачено грошове зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000, 00 грн.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 з офіційного Інтернет-ресурсу "Судова влада" стало відомо, що Вищим адміністративним судом України 30.09.2016 прийнята постанова (справа № 826/22028/15), якою "транспортний податок, нарахований у 2015 році, визнано як "незаконний".

Визнання протиправним і скасування вказаного податкового повідомлення-рішення та стягнення помилково сплачених коштів і було предметом судового спору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний податок у м. Кам'янське було встановлено рішенням Кам'янської міської ради від 30.01.2015 року № 1206-59/VІ, яким визначено, що об'єкт, база оподаткування, ставка податку, податковий період, порядки обчислення суми податку тощо визначаються згідно Податкового кодексу України, а тому в силу положень п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4, п.п. 12.3.4 п. 12.3. ст.12 ПК України норми вказаного рішення Кам'янської міської ради підлягають застосуванню з метою оподаткування не раніше наступного бюджетного періоду, який настав за плановим (2015 роком), тобто не раніше 2016 року, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірними та підлягає скасуванню. В той же час, повернення помилково сплаченого транспортного податку повинно відбуватись відповідно до процедури, визначеної чинним законодавством.

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 804/6361/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому колегією суддів апеляційного суду у відповідності до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України не переглядається.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Так, згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8.3. ст. 8 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким, зокрема, викладено в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України та введено новий транспортний податок.

Так, згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

При цьому п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» рекомендовано органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Наведене відповідає вимогам п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України, згідно з яким саме місцеві ради обов'язково установлюють податок на майно в частині транспортного податку, а також кореспондує положенням п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

Так, з огляду на приписи п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» Кам'янською міською радою 30.01.2015 року прийнято рішення № 1206-59/VІ, яким встановлено транспортний податок та затверджене Положення про транспортний податок, яке містить норми, аналогічні тим, що викладені в Податковому кодексі України.

Разом з тим, відповідно до пп. 12.3.4. п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

За правилами п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Так, транспортний податок встановлено Рішенням Кам'янської міської ради від 30.01.2015 № 1206-59/VI.

Таким чином, рішення місцевих рад стосовно транспортного податку, прийняті в 2015 році, не могли бути застосовані в цьому ж 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік і саме з цього періоду транспортний податок міг вважатись встановленим місцевою радою.

Наведене узгоджуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, за змістом якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки», №26449/95, п. 54, від 09.11.1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП], №33202/96). На думку Суду, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26.06.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10), перша і найбільш важлива вимога ст. 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини. Такий баланс не досягнутий, якщо особа чи особи у справі мали нести індивідуальні або додаткові обов'язки (див., серед багатьох інших органів влади, «Колишній король Греції та інші проти Греції» [GC], заяви № 25701/94, §§ 79 і 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Вказана правова позиція викладена і в постанові Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 року (справа № К/800/16948/16).

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було правомірно визнано судом першої інстанції протиправним та скасовано, а відповідно апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 804/6361/17 - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі у відповідності до приписів ст. ст. 328,329 КАС України.

Повний текст постанови складено 11 січня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко