Справа № 800/342/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

12.01.2018 м. Київ П/9901/292/18 800/342/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів - Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Гімона М.М.,Гриціва М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Гриціва М.І. про самовідвід у справі №800/342/17 за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада юстиції (на теперішній час - Вища рада правосуддя) про визнання незаконною постанови від 21.04.2011 №3288-VІ, -

ВСТАНОВИВ :

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Верховної Ради України, в якому просив визнати незаконною Постанову Верховної Ради України від 21.04.2011 №3288-VІ в частині звільнення його з посади судді за порушення присяги та визнати незаконним рішення Вищої ради юстиції від 06.12.2010 в частині внесення подання до Верховної Ради України про звільнення його з посади судді за порушення присяги.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 червня 2011 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення Вищої ради юстиції від 06.12.2010 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконною Постанови Верховної Ради України від 21.04.2011 №3288-VІ в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги судді.

Не погодившись із таким рішенням Вищого адміністративного суду України, у січні 2012 року ОСОБА_2 подав до Європейського суду з прав людини заяву проти України, в якій скаржився: за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS № 005, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, - на те, що провадження стосовно його звільнення було несправедливим та суперечило принципу незалежного і безстороннього суду; за статтею 8 Конвенції - на те, що звільнення значним чином вплинуло на його приватне життя. З огляду на схожість його заяви з іншими заявами, поданими до Суду громадянами України, які раніше обіймали посади суддів національних судів, усі ці заяви були об'єднані відповідно до пункту 1 Правила 42 Регламенту Суду.

19 січня 2017 року Суд ухвалив рішення у справі «Куликов та інші проти України», зокрема і за заявою ОСОБА_2 №5678/12, яким постановив, що Україна порушила стосовно позивача: пункт 1 статті 6 Конвенції у зв'язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності; статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя. Суд постановив, що упродовж трьох місяців від дня, коли рішення стане остаточним відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції, держава-відповідач має сплатити заявникам суми, зазначені у Додатку II, а також додатково суми будь-яких податків, що можуть нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані у валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Зокрема, ОСОБА_2 присуджено відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 євро (пункт 156 рішення Суду). Рішення Суду набуло статусу остаточного 19 квітня 2017 року.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_2 було подано заяву про перегляд Верховним Судом України судового рішення з підстави, встановленої пунктом 3 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Верховного Суду України від 07 серпня 2017 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2011 року Верховним Судом України; скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2011 року, а справу передано на новий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

У зв'язку з набранням чинності 15 грудня 2017 року Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» зазначена позовна заява передана на розгляд Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2018 року суддю Гриціва М.І. включено до складу колегії суддів для розгляду вказаної адміністративної справи, який заявив самовідвід.

В обґрунтування заявленого самовідводу суддя Гриців М.І. зазначив, що він брав участь у розгляді даної справи у Верховному Суді України.

Заслухавши доводи судді Гриціва М.І. колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявленого самовідводу судді з огляду на нижченаведене.

Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) позовні заяви в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 4 статті 28 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна до 15.12.2017) було передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи Верховним Судом України, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Згідно з частиною 2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) суддя підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України прямо передбачено недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи, а оскільки суддя Гриців М.І., приймав участь у розгляді даної справи у Верховному Суді України та постановою Верховного Суду України від 07 серпня 2017 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2011 року Верховним Судом України, скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2011 року, а справу передано на новий розгляд до Вищого адміністративного суду України, тому зазначені обставини свідчать про наявність підстав для задоволення заяви про самовідвід судді.

Керуючись статтями 37, 39, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Гриціва М.І. про самовідвід у справі у справі №800/342/17 за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада юстиції (на теперішній час - Вища рада правосуддя) про визнання незаконною постанови від 21.04.2011 №3288-VІ - задовольнити.

Відвести суддю Гриціва М.І. від розгляду справи №800/342/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.Л. Мороз

Я.О. Берназюк

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

М.І. Гриців