Справа № 554/10181/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 січня 2018 рокум. ПолтаваСправа № 554/10181/17

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Довгопол М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення № 282 про часткову зміну рішень міськвиконкому від 27.03.1991 року № 135, 28.05.1997 року № 167, 23.03.1998 року № 67, яким пункт № 8 додатка до рішення міськвиконкому від 27.03.1991 № 135 про надання двохкімнатної квартири № 30 жилою площею 28,31 кв. м. в будинку по вул. Короленка, 9/12а, гр. ОСОБА_2 на склад сім'ї з 5 осіб, при відселенні з будівельної ділянки, визнано таким, що втратив чинність .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2017 року справу за вказаним позовом передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі Октябрським районним судом не вирішено.

Відповідно до положень частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання, чи належить позовну заяву ОСОБА_1 розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд виходить із наступного.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу встановлено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено категорії справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, оскільки вважає, що рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 282 від 25.12.1998 № 282 неправомірно визнано таким, що втратив чинність пункт № 8 додатка до рішення міськвиконкому від 27.03.1991 № 135 про надання двохкімнатної квартири № 30 жилою площею 28,31 кв. м. в будинку по вул. Короленка, 9/12а, гр. ОСОБА_2 на склад сім'ї з 5 осіб, при відселенні з будівельної ділянки.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що він зі своєю родиною до 1988 року проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, у житловому будинку, який було вирішено знести, а на його місці побудувати новий будинок. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 554 від 23.11.1998 його матері ОСОБА_2 на сім'ю з трьох осіб було надано тимчасове житло АДРЕСА_1 з метою відселення з будівельного майданчику. Відповідно до двостороннього зобов'язання між квартиронаймачем ОСОБА_2 та забудовником - управлінням "Полтаваагропищепром" позивач та його родина звільнили квартиру у житловому будинку, який підлягав знесенню, а забудовник після введення в експлуатацію 45-тиквартирного жилого будинку повинен був надати матері ОСОБА_2 в цьому будинку за адресою: вул. Короленка, 9/12, в м. Полтаві двохкімнатну квартиру № 30 у власність та для постійного проживання, при умові звільнення квартири АДРЕСА_2, яку було надано тимчасово. Позивач стверджував, що свої зобов'язання ОСОБА_2 виконано у повному обсязі, у зв'язку з чим рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 282 від 25.12.1998 № 282 є незаконним.

Суд зауважує, що питання виселення з наданням громадянам іншого благоустроєного жилого приміщення, надання жилого приміщення у зв'язку із знесенням будинку або переобладнанням будинку (жилого приміщення) в нежилий, вимоги, що пред'являються до благоустроєного жилого приміщення, яке надається у зв'язку з виселенням, врегульовані нормами Житлового кодексу Української РСР .

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку, що зазначений спір виник із житлових правовідносин з приводу захисту житлових прав громадян.

Згідно із частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що в порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача субєкта владних повноважень.

Отже, приписи частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», на думку суду, в контексті змісту наведеної норми включає і відносини, пов'язані із наданням жилого приміщення у зв'язку із знесенням будинку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 в силу вимог ст. 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відтак на неї не поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення.

Роз'яснити заявнику, що справа підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя М.В. Довгопол