Справа № 826/2260/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 січня 2018 року 10:48 №826/2260/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., за участю секретаря судових засідань Огнивого Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент»

до головного управління державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.02.2017 №,

за участю:

представника відповідача - Перепелюка О.В.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 січня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.2017 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 28.12.2016 №424/26-15-14-01-01/31059394, прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.02.2017 №.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 28.12.2016 №424/26-15-14-01-01/31059394 та відповідно, податкового повідомлення-рішення від 02.02.2017 №, з огляду на наявність вироку Шевченківського районного суду міста Києва по контрагенту позивача.

Відповідно до пунктів 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 241 667, 00 грн..

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 28.12.2016 №424/26-15-14-01-01/31059394 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.02.2017 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 362 501, 00 грн., у тому числі: 241 667, 00 грн. - основний платіж, 120 834, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно приписів пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності) в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з акта перевірки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28.12.2016 №424/25-15-14-01-01/31059394 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність підтвердження факту здійснення господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» та товариством з обмеженою відповідальністю «Прад ЛТД» за договорами від 24.11.2014 №4211 та №4212.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Прад ЛТД» (виконавець) укладено договір на виконання проектних рішень №4211 від 24.11.2014 та договір на виконання проектних рішень №4212 від 24.11.2014.

Так, відповідно до умов договору №4211 від 24.11.2014 виконавець бере на себе зобов'язання розробити і здати замовнику проектні рішення стадії «Проект» об'єкту: «Будівництво офісно-житлового центру по вул. Мечнікова, 11а, в Печерському районі міста Києва» Розділ «Архітектурні рішення», а замовник зобов'язується прийняти вказані роботи по Акту приймання-передачі виконаних робіт та оплатити їх на умовах визначених Договором.

Також, відповідно до умов договору №4212 від 24.11.2014 виконавець бере на себе зобов'язання розробити і здати замовнику проектні рішення стадії «Проект» об'єкту: «Будівництво офісно-житлового центру по вул. Мечнікова, 11а, в Печерському районі міста Києва» Розділи «Конструктивні рішення», «Технологічні рішення», а замовник зобов'язується прийняти вказані роботи по Акту приймання-передачі виконаних робіт та оплатити їх на умовах визначених Договором.

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договорів, податкових накладних, актів приймання-передачі виконаних робіт та платіжних доручень.

Разом з тим, суд звертає увагу, що надані первинні документи не містять конкретизації робіт, які мало здійснити товариство з обмеженою відповідальністю «Прад ЛТД», відсутня економічна обґрунтованість вартості таких робіт, не вбачається доказів того, що умови договорів взагалі були виконані.

У свою чергу, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» та товариством з обмеженою відповідальністю «Прад ЛТД» вказано на те, що 15.03.2016 Шевченківським районним судом міста Києва винесено вирок у справі №761/23692/15-к (кримінальне провадження №1-кп/761/415/2016) по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених частиною п'ятою статті 27, частиною першою статті 205-1, частиною першою статті 385 Кримінального кодексу України.

Так, згідно вироку Шевченківського районного суду міста Києва №761/23692/15-к від 15.03.2016, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, правова кваліфікація яких визначена як пособництво у фіктивному підприємництві та підроблення документів зі створення товариства з обмеженою відповідальністю «Прад ЛТД».

Судом не приймаються до уваги доводи позивача, що вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 15.03.2016 не встановлено жодних фактів порушення податкового законодавства з боку товариства з обмеженою відповідальністю «Прад ЛТД» при здійсненні господарських операцій з іншим підприємством, оскільки винуватість ОСОБА_3 у фіктивному підприємництві визнана ним самим.

З матеріалів справи вбачається, що первинні документи, на підставі яких позивачем сформовано дані податкового обліку, підписані саме ОСОБА_3, як керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Прад ЛТД».

Таким чином, первинні документи, які стали підставою для формування даних податкового обліку та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Відтак, надані позивачем первинні документи не відображають реального руху господарських операцій, на підставі яких ним сформовані дані свого податкового обліку.

Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу про заниження товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» податку на додану вартість та відповідно вважає їх обґрунтованими та правомірними.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення складено 18.01.2018.