Справа № 815/6507/17
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6507/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 65091, АДРЕСА_1) про стягнення суми податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу по земельному податку у розмірі 14482,75 грн.

За цією позовною заявою відкрито письмове провадження у відповідності до ст. 263 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Відповідач надав до суду докази, зокрема, квитанцію від 22.12.2017 року про оплату земельного податку з фізичних осіб в сумі 14482,75 грн., тобто докази сплати суми заборгованості в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державна реєстрація фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 здійснена 15.11.2005 року та ця особа перебуває на обліку як платник податків у ДПІ в Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Станом на день звернення позивача до суду з цим позовом за відповідачем рахувався податковий борг по земельному податку в розмірі 14482,75 грн. за самостійно визначеними податковими зобов'язаннями в податковій декларації з плати за землю, про що свідчить відповідна облікова картка та надана до суду декларація за 2016 рік.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу передбачено, що податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем, з метою погашення податкового боргу, направлялася боржнику податкова вимога №2846-17 від 05.07.2017 року про наявну заборгованість в розмірі 14482,75 грн., яка отримана відповідачем 27.07.2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, станом на час звернення позивача до суду з цим позовом податковий борг відповідачем не був сплачений.

Разом з цим, з наданої відповідачем до суду квитанції від 22.12.2007 року вбачається, що відповідач сплатив суму заборгованості з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 14482,75 грн. в повному обсязі, тобто, на час прийняття рішення по цій справі у відповідача борг по земельному податку відсутній, а тому підстав для стягнення цього боргу в судовому порядку не має.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач сплатив суму заборгованості з земельного податку з фізичних осіб, підстав для стягнення цього боргу не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 255, 243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 65091, АДРЕСА_1) про стягнення суми податкового боргу по земельному податку у розмірі 14482,75 грн. - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п. 15.5 ч. 1 розділу VІІ Перехідних положень КАС України учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.І. Свида

.