Справа № 488/3698/16-а
Суддя: Лазарева Г. М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3698/16-а
Провадження № 2-а/488/58/17 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.11.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

В складі судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Чуб Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону УПП м. Херсон Остапюк Тетяни Дмитрівни "про скасування постанови, визнання дій протиправними"

В С Т А Н О В И В:

28.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП м. Херсон Остапюк Тетяни Дмитрівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 22.09.2016 р. відносно ОСОБА_2, інспектором патрульної поліції було винесено постанови по справі про адміністративне правопорушення та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за порушення вимог ч.5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки позивач керуючи транспортним засобом на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км., не був застібнутий ременем безпеки та на законну вимогу працівника поліції не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.3 в, 2.1 а ПДР України. Проте, позивач з вказаною постановою не погоджується, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, а інспектор УПП при винесенні постанови, порушив вимоги Закону.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 082642 від 22.09.2016 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження по справі.

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача надав письмове заперечення на адміністративний позов, в якому зазначив, що вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

22.09.2016 р. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км., не був застібнутий ременем безпеки та на законну вимогу працівника поліції не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.3 в, 2.1 а ПДР України. Інспектором УПП в м. Херсоні винесено постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 082641 та серії АР 082642 за порушення ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, відповідно до яких на позивача на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Згідно ч.5 ст.121 КУпАП України передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП - відповідальність за непред'явлення посвідчення водія відповідної категорії.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги відсутність доказів вини позивача в частині порушення правил користування ременями безпеки, дії інспектора щодо зупинки позивача з вимогою надати документи не можуть вважатись законними. Таким чином, суд вважає, що вина позивача не доведена ніякими доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 необхідно скасувати, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу позовної вимоги про закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає дану вимогу безпідставною так як дана справа розглядається за правилами КАС України, ст. 157 якого передбачає випадки закриття провадження у справі, серед яких не передбачені підстави зазначені позивачем.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС України віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 99, 102, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Херсон лейтенанта Остапюк Т. Д. щодо складання постанови серії АР № 082642 від 22.09.2016 р. про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за порушення ст. 126 ч.1 КУпАП незаконними.

Скасувати постанову серії АР № 082642 від 22.09.2016 р. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за порушення ст. 126 ч.1 КУпАП.

У закритті провадження по справі відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк.

Суддя: Г. М. Лазарева