Справа № 569/9054/17
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9054/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Панас О.В. розглянувши в порядку письмового провадження в місті Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 21.04.2017 року інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії №125529 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1керуючи транспортним засобом Opel Vectra д.н.з. BK0770АН, вчинила винні дії, які настали внаслідок порушення нею п. 3.21 ПДР України, а саме: «Вїзд заборонено». Вважає вказану постанову незаконною. Просила позов задовольнити та скасувати постанову серії АР № 125529 по справі про адміністративне правопорушення від 21.04.2017 року про притягнення її, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 255 грн. В судове засідання позивач не з?явилась. Згідно поданої представником позивача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_3 заяви, просив розглядати справу без участі позивача та представника , уточнив позовні вимоги, та просив задовольнити позов в частині визнання постанови серії АР № 125529 від 21.04.2017 р. протиправною та її скасування, які підтримав та просить її задовольнити, справу розглянути в порядку письмового провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно поданих до суду заперечень відповідач вказав, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право на розгляд справи про адміністративне правопорушення, з дотриманням вимог чинного законодавства, з огляду на відсутність будь-яких заперечень щодо винесеної інспектором постанови зі сторони порушника під час розгляду справи, при накладенні адміністративного стягнення встановив всі обставини справи про адміністративне правопорушення і прийшов до вірного висновку. Просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю. Згідно ч.9 ст. 205 КАС України,якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Дослідивши письмові докази по справі, подані позивачем документи і матеріали, заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, згідно постанови серії АР № 125529 від 21.04.2017 року, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності , яка 01.04.2017р. о б 11.10 год. на вул.Сагайдачного, 18 в м.Рівне, керуючи транспортним засобом, водій не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21"В"їзд заборонено" здійснив подальший рух в зону дії знаку, чим порушив п. 3.21 д1ПДР за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Як вбачається з письмових пояснень зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 не визнала правопорушення в її діях, вказуючи, що правил дорожнього руху не порушувала. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Відсутні письмові докази, докази відео чи фото фіксування технічними засобами. Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи у вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення. Конституційний суд України у пункті 2.4. рішення від 26.05.2015 року у справі № 5-рп/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначив: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно - територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.»

Також, у п. 2.3, вказаного рішення від 26.05.2015 року у справі № 5-рп/2015 Конституційний суд України зазначив: «У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина треті статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог, (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2) провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134) безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, справа про адміністративне правопорушення повинна розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що прохання позивача розглянути справу у відповідності до вимог КУпАП за місцем знаходження органу, до уваги взяті не були, позивача було позбавлено можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі та позбавилено останнього права на юридичну допомогу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в рамках повноважень і в спосіб передбачений Конституцією України та Законами України.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази провини правопорушника, окрім постанови про адміністративне правопорушення, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при складанні вищевказаної постанови.

Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 Кодексу).

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Належних доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем було порушено вимоги закону, що встановлюють порядок з'ясування обставин події та кваліфікації її як адміністративний проступок, а також і порядок притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність на підставі наступного.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУПАП серії АР № 125529 від 21.04.2017 р., винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач : Інспектор роти № 1 батальйону УПП в м.Рівне ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: вул. Степана Бандери,14-а, м.Рівне.

Суддя О.В.Панас