Справа № 804/4035/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2017 р. Справа № 804/4035/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Букіна Л. Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року здійснено заміну відповідача Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, оскільки оскаржене рішення прийнято останнім.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податковим органом безпідставно зроблені висновки про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки на підтвердження виконання договорів позивачем надано до перевірки первинні документи, які оформлені належним чином. Також, позивач стверджує, що обставини, встановлені в ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2016 р. у справі № 202/4801/16-к, не мають відношення до спірних правовідносин, оскільки пов'язані з іншими обставинами господарської діяльності зазначеного контрагента позивача. Крім того, дана ухвала суду не містить висновків про визнання фіктивними господарських операцій, що здійснювались між ТОВ «Інтервенто» та ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» протягом спірного періоду. Окрім цього вказує, що оскаржене рішення прийнято пізніше 1095 днів з дня граничного строку подання податкової декларації.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначив, що під час прийняття оскарженого рішення діяв в межах наданих повноважень, оскільки в ході перевірки не підтверджено взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Інтервенто» та виконання загальнобудівельних робіт на об'єктах «Comfy».
Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із такого.
Судом встановлено, що ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» на момент проведення перевірки перебувала на обліку в Криворізькій південній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Правомірність та порядок проведення перевірки позивачем не оскаржуються.
Не погодившись з висновками акту перевірки від 15.11.2016 року № 716/14-02/31551028 ТОВ «Будівельно- торгівельна компанія «Фарес» подано до податкового органу заперечення на висновки акту перевірки від 15.11.2016 року № 716/14-02/31551028, за результатами розгляду яких податковим органом зазначено, що висновки стосовно порушень, допущених ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» відповідають нормам чинного законодавства, є правомірними та залишені без змін.
В адміністративному порядку зазначене рішення не оскаржувалось.
Предметом спору по даній справі є фінансово-господарські взаємовідносини позивача з контрагентом-постачальником робіт (послуг) ТОВ «Інтервенто» за період з 01.07.2012 року по 30.09.2016, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит та податкові зобов'язання з податку на додану вартість у відповідному звітному податковому періоді, висновки щодо яких викладені податковим органом в акті перевірки від 15.11.2016 року № 716/14-02/31551028.
Дослідивши первинні документи, надані позивачем на підтвердження фінансово-господарських взаємовідносини з ТОВ «Інтервенто» за спірний період, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що 20.02.2013 року між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 укладено договір підряду № 200213 від, відповідно до якого ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: загальнобудівельні роботи в торговому залі «Comfy», розташованому за адресою м. Черкаси, бульвар Шевченко, 208, в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору. Роботи можуть виконуватися із матеріалів Замовника.
Загальна сума за актами виконаних робіт складає 494722,50 грн.
ТОВ «Інтервенто» виписало на адресу позивачу податкові накладні від 24.04.2013 року №24042013, від 26.04.2013 року № 26042013 на загальну суму 494722,50 грн.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 також укладено договір підряду від 04.03.2013 року № 040313, відповідно до якого (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: ремонт підлоги з полімерними покриттям но об'єкті, розташованими за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова ,44 б , в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Крім того, між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 також укладено договір підряду від 05.03.2013 року № 050313, відповідно до якого (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а ТОВ (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: загальнобудівельні та електромонтажні роботи в приміщенні офісної будівлі, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, бульвар Слави, 6Б, в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 також укладено договір підряду від 05.07.2013 року № 050713, відповідно до якого (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: загальнобудівельні роботи в торговому залі «Comfy», що розташований за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 2, ТРЦ «Мануфактура», в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.
На виконання умов договору між ТОВ «Інтервенто» та позивачем складено та підписано акт виконаних робіт за грудень 2013 № 987/1С на суму 670000,00 грн.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Крім того, між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 також укладено договір підряду від 26.09.2013 року № 260913, відповідно до якого (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: електромонтажні роботи в торгових залах «Comfy», розташованих за адресами: м. Кривий Ріг, пр. 200років Кривому Рогу, 12А, м. Донецьк, пр. Миру, 9, м. Донецьк, пр. Київський, 7а, м. Макіївка, вул. Московська,1, м. Луганськ, вул. Оборонна, 9, м. Краснодон, вул. Петра Котова,16, ТЦ «Кристал» (надалі усі разом роботи), в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.
ТОВ «Інтервенто» виписало на адресу позивача податкову накладну від 26.12.2013 року на суму 142696,58 грн.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Окрім цього, між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 також укладено договір підряду від 01.03.2013 року № 010313, відповідно до якого (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: загальнобудівельні роботи в торговому залі «Comfy», розташованому за адресою м. Мелітополь, вул. 50-річчя Перемоги,18, в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 також укладено договір підряду від 22.04.2013 року № 220413, відповідно до якого (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: загальнобудівельні роботи в торгових залах «Comfy», розташованих за адресами: м. Буча, Нове шосе, 48, м. Київ, пр. Московський, 11А, м. Київ, пр. Генерала Ватутіна, 2, м. Київ, вул. Гетьмана,6, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 33, м. Київ, вул. магнітогорська,1А, м. Київ, пр. Григоренка, 26, м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна,4, м. Одеса, пр. маршала Жукова, 2, Одеська область, територія Фонтанківської сільради, комплекс будов та споруд № 1, ТРЦ «Рив'єра», м. Херсон, вул. Залаегерсег,18,м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, 37, в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.
ТОВ «Інтервенто» виписало на адресу позивача податкову накладну від 31.07.2013 року №310733 на суму 126171,00 грн.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Також, між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 укладено договір підряду від 02.09.2013 року № 020913, відповідно до якого (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: загальнобудівельні роботи в торговому залі «Comfy», що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б.64, в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.
На виконання умов договору між ТОВ «Інтервенто» та позивачем складено та підписано акт виконаних робіт за грудень 2013 р. № 1005/1С на суму 190000,00 грн.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 також укладено договір підряду від 03.09.2013 року № 030913, відповідно до якого ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: загальнобудівельні роботи в торговому залі «Comfy», що розташований за адресою: м. Кременчуг, вул. Халаменюва,7, в обсягах та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.
На виконання умов договору між ТОВ «Інтервенто» та позивачем складено та підписано акт виконаних робіт за грудень 2013 р. № 1004/1С на суму 192352,00 грн.
Згідно акту, послуги від ТОВ «Інтервенто» за вищевказаним договором відображені позивачем у регістрах бухгалтерського обліку на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», який призначений для обліку розрахунків з постачальниками (підрядниками) за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи та надані послуги.
Крім того, між ТОВ «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Інтервенто» (Підрядник) в особі ОСОБА_5 також укладено договір підряду від 17.09.2013 року № 170913, відповідно до якого (Замовник) зобов'язується прийняти та оплатити визначені види робіт, а (Підрядник) на умовах визначених у цьому договорі виконати роботи, а саме: загальнобудівельні роботи в торговому залі «Comfy», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лугова,12А.
На виконання умов договору між ТОВ «Інтервенто» та позивачем складено та підписано акт виконаних робіт за грудень 2013 р. № 1008/1С на суму 437648,00 грн.
Оплата за вищевказані договори підряду здійснювалась в безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем надано банківські виписки.
При цьому судом із вищевказаних актів виконаних робіт встановлено, що роботи виконувалися із матеріалів Замовника, однак документів, які підтверджуються придбання та перевезення цих матеріалів ані до суду, ані під час перевірки позивачем не надано.
Відповідно до ухвали Індустраільного районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2016 року у справі № 202/4801/16-к, наявної в матеріалах справи, директор ТОВ «Інтервенто» ОСОБА_5 свою вину визнав.
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України (стаття 68 Конституції України).
П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Підпунктом. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Пунктом 198.1. ст.198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку: з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (далі - Закон №996) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.2 ст.9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Приймаючи рішення по суті зазначає таке.
Як вже встановлено судом, у перевіряємому періоді позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Інтервенто».
Під час перевірки встановлено, що у ТОВ «Інтервенто» відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за юридичною адресою, доказів протилежного позивачем не надано.
Вказане підтверджується ухвалою Індустраільного районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2016 року у справі № 202/4801/16-к, якою встановлено, що невстановленими особами 04.05.2012 р. за участю та згодою ОСОБА_5 вчинені дії, що полягали у державній реєстрації ТОВ «Інтервенто» на ім'я останнього як засновника та директора, який не мав наміру здійснювати передбачену статутом підприємницьку діяльність, пов'язану з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг, а діяв з метою прикриття незаконної діяльності і допускаючи, що в результаті такої діяльності може бути заподіяна шкода державним інтересам.
Такі обставини не можуть залишитися неврахованим судом, оскільки ознаки фіктивного підприємства несумісні з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.
При цьому, сам факт того, що ухвалою Індустраільного районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2016 року у справі № 202/4801/16-к закрито кримінальне провадження відносно директора ТОВ «Інтервенто» у зв'язку із закінченням строків давності для притягнення до кримінальної відповідальності не може спростовувати достовірність пояснень ОСОБА_5 відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій. (Постанова Верховного Суду України №21-4953а15 від 20.01.2016р.)
Зазначене вище, на думку суду, дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.
Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду України №21-170а16 від 22.03.2016р.
Таким чином, суд погоджується з висновком податкового органу про те, що ТОВ «Фарес» здійснювало безтоварні операції по господарським відносинам з ТОВ «Інтервенто», які в дійсності не придбавалися, а лише полягали у документальному їх оформленні (шляхом складання договорів, актів здачі-прийняття) робіт (надання послуг), податкових накладних та інших документів з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів.
Доводи позивача, наведені в адміністративному позові не спростовують самого факту встановлених порушень та не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення. Належних доказів на підтвердження обставин, що обґрунтовують вимоги позивача до суду не надано.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що надані до перевірки позивачем документи не є достовірними доказами факту одержання послуг, адже сам факт наявності у позивача податкових накладних не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем і його контрагентами, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження податкового кредиту.
Разом з тим суд зауважує, що однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду України є доктрина реальності господарської операції.
Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондується з нормами Податкового кодексу України.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.
Слід зазначити, що до загальновизнаних у світі дієвих механізмів, завдяки яким здійснюється аналіз господарських угод, виявлення та класифікація протиправних схем та методик незаконного ухилення від сплати податків відносяться спеціальні судові доктрини.
Щодо правочинів між позивачем та його контрагентом, доречним є застосування доктрини «Ділова мета» (business purpose) та «Реальність господарської операції».
Суть доктрини полягає в тому, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета, крім мінімізації оподаткування. В іншому випадку, податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною сутністю операцій та такий правочин визнається недійсним. При цьому обов'язок доказування розумного змісту покладається на учасників правочину (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Halifax… від 21.02.2006р.№Сase C-255/02).
Враховуючи вищенаведене, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди з контрагентами, які не виконували свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.
На момент розгляду справи, додаткових пояснень, документів, що спростовують вищевказані факти та доводять реальність вказаних господарських операцій позивачем не надано.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд доходить висновку, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.
При цьому, є правильними доводи позивача про те, що несплата податку контрагентами платника податку, який скористався правом на податковий кредит, за наявності всіх документів, що підвереджують проведення операцій, не може мати наслідком негативні наслідки до останнього.
Проте, в розглянутому випадку, відображення в податковому обліку операцій із вказаним вище контрагентом свідчить про неправомірність проведення податкового обліку на підставі таких документів, оскільки не підтверджує реальність здійснення спірних операцій.
Відсутність належного підтвердження здійсненої господарської операції або її нездійснення із штучним складанням первинних документів свідчить про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.
Також, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість суду необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті перевірки.
Посилання позивача на те, що оскаржене рішення прийнято пізніше 1095 днів з дня граничного строку подання податкової декларації на увагу не заслуговує з огляду на їх необґрунтованість.
За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що відповідач при винесенні оскарженого податкового повідомлення-рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена.
Керуючись ст. 158-163 КАС України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-торгівельна компанія «Фарес» - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л.Є. Букіна