Справа № 817/1057/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Щербакова В.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" січня 2018 р. Справа № 817/1057/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" жовтня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 04.04.2017 № та №.

Обґрунтовуючи позов підприємство вказало, що підставою для збільшення позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток та з податку на додану вартість стали висновки відповідача про формальність здійснення господарських операцій за правочинами, вчиненими позивачем з ТОВ «Скілург-Торг», та відповідно відсутність права позивача формувати податковий кредит за наслідками вказаних господарських операцій. Такі висновки акта перевірки, на підставі якого прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству. Адже господарські операції ТОВ "Нерудпром ЛТД" з ТОВ «Скілург-Торг» не суперечать актам цивільного законодавства, мали реальний товарний характер та здійснені в межах господарської діяльності позивача, підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а придбаний товар був використаний в межах його господарської діяльності. Договори з вказаним контрагентом не визнавалися недійсними, відповідачем не було доведено, що сторони, вчиняючи правочини, мали умисел на укладення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, такою, як несплата податків. На момент здійснення господарських операцій з ТОВ "Нерудпром ЛТД", ТОВ «Скілург-Торг» було зареєстроване як юридична особа та як платник податку на додану вартість. Позивач, як добросовісний платник податків, не може нести відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов'язків зі сплати податків іншими платниками податків.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від13.10.2017р. позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "Р" від 04.04.2017 №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "Р" від 04.04.2017 №. Присуджено на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір в сумі 1624,00грн. (одна тисяча шістсот двадцять чотири гривні).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 13.10.2017р. скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. На думку скаржника, перевіркою не встановлено джерело походження , виробника товарів , придбання яких задокументовано видатковою накладною, виписаною за реквізитами ТОВ Скілур-Торг" та не підтверджено легальність руху товарів в "ланцюгу" постачання від виробника до позивача.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 07.03.2017 по 14.03.2017 посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за результатами проведених взаєморозрахунків з ТОВ «Скілург-Торг» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що ТОВ "Нерудпром ЛТД" занижений податок на прибуток за 2014 рік в сумі 40 766,00грн. та занижений податок на додану вартість за грудень 2014 року на суму 45 295,00грн.

На підставі висновків акту перевірки та в результаті встановлених порушень, відповідачем були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення форми «Р»:

- № від 04.04.2017 за порушення п.44.1 ст.44, пп.138.1.1 п. 138.1, п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, яким збільшена сума грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства у розмірі 40766,00грн. основного платежу, 10192,00грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с.18);

-№ від 04.04.17 за порушення п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2. п.198.3, абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, яким збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість у розмірі 45295,00грн. основного платежу та 11324,00грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) (а.с.19).

На думку відповідача, наслідком вказаних вище порушень, стало оформлення документів контрагентом позивача з порушенням вимог п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 ПК України, тобто, як стверджує відповідач, фактично мала місце невідповідність придбаного та реалізованого товару; відсутність трудових ресурсів та основних засобів для ефективного ведення господарської діяльності; ТОВ «Скілур-Торг» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам та формування технічного податкового кредиту; наявність кримінального провадження по відношенню до, зокрема, ТОВ «Скілург-Торг» за ч.2 ст.28, ч.2 ст.205, ч.1 ст.209 КК України, а відтак отримання ТМЦ від контрагента ТОВ «Скілург-Торг», який зазначений у первинних документах не відповідає дійсності.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів враховує наступне.

Як встановлено судом, позивач є платником податку на додану вартість, основними видами діяльності позивача є надання інших інформаційних послуг; вантажний автомобільний транспорт; інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами, санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; оптова торгівля хімічними продуктами; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; розвідувальне буріння; будівництво доріг та автострад, добування інших корисних копалин та розроблення кар'єрів; добування піску, гравію, глин та каоліну; добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю.

01.09.2014 між ТОВ "Нерудпром ЛТД" та ТОВ «Скілург-Торг» укладено договір купівлі-продажу асфальтобетону №0109, згідно із специфікаціями, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах даного договору.

Вказані господарські операції з поставки товарно-матеріальних цінностей контрагентом позивача оформлені такими документами: податкові накладні; видаткові накладні; товарно-транспортні накладні на перевезення товару позивачем; платіжними дорученнями на оплату ТМЦ (а с.161-168). Вказані документи, як вбачається з акту перевірки, надавалися позивачем до перевірки. Первинні документи та податкові накладні, на підставі яких позивач сформував спірні суми витрат та податкового кредиту, містять всі необхідні реквізити, складені особами, що на момент їх складання були в установленому порядку зареєстровані як юридичні особи та як платники податків (в тому числі і податку на додану вартість). Такі документи повністю розкривають зміст господарських операцій.

Відповідно до ч.2 ст.3, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з приписами п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Судом встановлено, що в акті перевірки не зазначено застережень, конкретизації про те, які саме порушення були допущені стороною продавця при оформленні первинних документів і в чому ці документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

З досліджених судом першої інстанції первинних бухгалтерських документів, що були предметом вивчення відповідачем під час перевірки та наявними в матеріалах справи, встановлено, що останні складені у відповідності до вимог чинного законодавства, зазначеного вище по тексту, тобто порушень при їх оформленні судом не встановлено.

В подальшому, придбані у контрагента товарно-матеріальні цінності (асфальтобетон) використані позивачем в своїй господарській діяльності, що підтверджується такими первинними бухгалтерськими документами: договорами підряду, прибутковими накладними, товарно-транспортними накладними на перевезення товару позивачем; платіжними дорученнями на оплату ТМЦ, договором оренди спецтехніки, актом прийому передачі (а.а.с.56-98), фінансовим звітом, оборотно-сальдовими відомостями по рах.631, що вказують на отримання доходу позивачем у грудні 2014 року в зв'язку з використанням вказаних ТМЦ в господарській діяльності.

Згідно з вимогами п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Отже, законодавцем чітко визначено, що належним чином оформлена податкова накладна є достатньою підставою для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Таким чином, визначальним фактором для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, є зв'язок витрат та ПДВ із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих первинних документів.

Також суд звертає увагу на те, що інформацію по не встановленню наявності у ТОВ «Скілур-Торг» основних засобів за адресою отримання покупцем товарів, вказаних у первинних документах, фіскальний орган отримав в квітні 2015 року, тоді як операції за договором купівлі-продажу здійснювались позивачем у вересні 2014 року.

Наведене не узгоджується з твердженнями відповідача про не проведення господарської операції між сторонами договору купівлі-продажу ТМЦ в період, визначений первинними документами.

З приводу висновків податкового органу в акті перевірки про відсутність у ТОВ «Скілур-Торг» можливостей для виконання господарських зобов'язань перед ТОВ "Нерудпром ЛТД" по укладеному договору, то слід зазначити, що господарські зобов'язання ТОВ «Скілур-Торг» відповідають видам діяльності підприємства відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру. Крім того, ТОВ «Скілур-Торг» як господарюючий суб'єкт не було позбавлене можливості залучати для виконання умов укладеного з ТОВ "Нерудпром ЛТД" договору організації, які мають трудові ресурси, засоби, техніку, обладнання, необхідні для виконання договірних зобов'язань.

Частиною 2 статті 8 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 №475/97-ВР (із змінами та доповненнями), Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Що стосується посилань відповідача в акті перевірки на те, що ТОВ «Скілур-Торг» задіяне в схемах ухилення від сплати податків, а також про те, що Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000067 за фактом придбання та створення суб'єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.205, ч.1 ст.209 КК України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази того, що операції ТОВ "Нерудпром ЛТД" з ТОВ «Скілур-Торг» відповідно до договору купівлі-продажу асфальтобетону від 01.09.2014 №0109 являються фіктивними.

На момент проведення перевірки та на даний час вирок суду по зазначеному відповідачем кримінальному провадженні №0000067, що набрав законної сили, відсутній. Не зважаючи на це податковий орган покликається на існування кримінального провадження, яке перебуває лише на стадії досудового слідства, не надаючи при цьому жодного доказу фіктивності обумовлених операцій з поставки асфальтобетону.

Вина та умисел юридичних осіб у вчиненні діянь, спрямованих на заволодіння майном держави, може бути доведена не інакше, як шляхом встановлення обвинувальним вироком суду обставин щодо наявності вини та вказаного умислу у фізичних осіб, які діяли, як уповноважені особи від імені юридичних осіб.

Згідно зі ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень не були обвинувальні вироки судів, якими встановлені обставини щодо наявності вини, умислу (направленого на незаконне заволодіння майном держави) у діях фізичних осіб, котрі діяли, як уповноважені особи від імені контрагентів позивача.

Крім того, відповідальність осіб має індивідуальний характер, неналежне звітування до контролюючих органів, або будь-які інші протиправні дії одних платників податків не можуть покладати обов'язку щодо відповідальності за дії таких платників на інших осіб.

Одним з основних завдань органів ДФС є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу ДФС самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях

За таких обставин, твердження податкового органу про безтоварність правочину ТОВ "Нерудпром ЛТД" з ТОВ «Скілур-Торг» та його фіктивність є передчасними й необґрунтованими.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.78 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач не довів правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" жовтня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повне судове рішення складено "17" січня 2018 р.