Справа № 243/8599/17
Суддя: Старовецький В. І.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2018 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/8599/17

Провадження № 2-а/243/16/2018

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 Батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Донецької області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 Батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Донецької області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23 вересня 2017 року, близько 09 години 15 хвилин він знаходився в транспортному засобі OPEL RECORD ЗНГ державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 12 по вулиці Шовковичній у м. Слов`янську. Водій ОСОБА_1 знаходився на місці водія і чекав технічну допомогу, його автомобіль не заводився. В цей час, до позивача підійшов інспектор роти № 3 батальйону УПП у м. Краматорськ та Слов`янськ ДПП Донецької області лейтенант поліції ОСОБА_3, який склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 718825 від 23 вересня 2017 року, якою визнав ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного

правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення

з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, інспектор роти № 3 батальйону УПП у м. Краматорськ та Слов`янськ ДПП Донецької області лейтенант поліції ОСОБА_3, який склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 718825 від 23 вересня 2017 року, якою визнав ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, як за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, та застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Позивач не погодився з доводами лейтенанта поліції ОСОБА_2 та зауважив останньому перед прийняттям рішення у постанові по справі про адміністративне правопорушення, що його рішення незаконне та інспектор грубо порушує конституційні права ОСОБА_1 на захист. Але лейтенант поліції ОСОБА_2 зауваження позивача проігнорував, прийняв постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, чим грубо порушив право останнього на захист згідно з вимогами ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 не згоден зі складеною відносно нього постановою про адміністративне правопорушення, оскільки Правила дорожнього руху України він не порушував.

Також, інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 не були встановлені та письмово опитані свідки вчинення ОСОБА_1 правопорушення, адже вони були відсутні.

Позивач вважає, що відсутні будь-які законним та належним чином зібрані та оформлені докази вчинення ним адміністративного правопорушення, та все наведене свідчить про те, що постанова не відповідає вимогам ст. ст. 33, 34, 35, 36, 254, 256, 268, 278, 279, 280, 283, 284 КУпАП та суперечить вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, а отже позивач не може бути безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він вказане правопорушення не вчиняв, Правила дорожнього руху не порушував.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 718825 від 23 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він за викликом таксі та 23 вересня 2017 року, рухаючись по вул. Шовковичній у м. Словянську зупинився біля буд. № 12. Двигун його автомобіля заводився, але через деякий час припиняв роботу, через що він не мав можливості рухатися далі. До аварійної служби для евакуації автомобіля ОСОБА_1 не звертався. Підтвердив, що страхового полісу на автомобіль він не має.

Відповідач, інспектор роти № 3 Батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Слов`янську лейтенант поліції ОСОБА_2 до суду не зявився, надав суду заперечення проти задоволення позову, та відеоматеріал скоєного правопорушення з нагрудних відеореєстраторів інспектора УПП в м. Краматорську та Словянську ДПП.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає адміністративний позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

23 вересня 2017 року інспектором роти № 3 Батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську ДПП Донецької області ОСОБА_2 було винесено

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 718825 від 23 вересня 2017 року (а. с. 7), з якої вбачається, що 23 вересня 2017 року, близько 09 години 15 хвилин ОСОБА_1 знаходився в транспортному засобі OPEL RECORD ЗНГ державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 12 по вулиці Шовковичній у м. Слов`янськ. Водій ОСОБА_1 знаходився на місці водія, його автомобіль не заводився. В цей час, до позивача підійшов інспектор роти № 3 батальйону УПП у м. Краматорськ та Слов`янськ ДПП Донецької області лейтенант поліції ОСОБА_3, який склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіяАР № 718825 від 23 вересня 2017 року, якою визнав ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, і застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Згідно зі ст. 5 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

ОСОБА_1 не погодився з винесеною інспектором патрульної поліції відносно нього постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що він заявив при розгляді адміністративної справи вимогу про надання поліцейським адвоката, але така вимога поліцейським не виконана. Також з пояснень позивача вбачається, що відповідач незаконно розглянув справу на місці знаходження автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи. Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що інспектор роти № 3 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську ДПП порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В свою чергу, відповідно до п. 7 Розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за 1408/27853, зафіксовані не в автоматичному режимі справи про порушення правил, норм і стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підлягають зберіганню протягом трьох років. Матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото-, відеозапису чи кінозйомки, зберігаються в підрозділі в електронному вигляді протягом трьох місяців з дати фіксації порушення.

Так, із дослідженого в судовому засіданні відеоматеріалу скоєного правопорушення вбачається, що позивач знаходився в транспортному засобі OPEL RECORD ЗНГ державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 12 по вулиці Шовковичній у м. Слов`янську на місці водія, коли до нього підійшли працівники патрульної поліції та запитали причину зупинки автомобіля. На питання працівників патрульної поліції позивач відповів, що його автомобіль знаходить у технічно-несправному стані та не заводиться, внаслідок чого він не може продовжувати рух. На вимогу працівників патрульної поліції надати їм посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий

поліс, водій відповів, що не має страхового полісу, посилаючись на те, що він є пенсіонером, що перебуває на обліку в пенсійному фонді як колишній співробітник МВС України та звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Тобто, у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пенсіонер, що перебуває на обліку в пенсійному фонді як колишній співробітник МВС України, не входить до переліку осіб, які звільнені від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 жодного доказу на обґрунтування своєї позиції суду не надав.

Оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, суд приходить до переконання, що доводи позивача щодо протиправності складеної відносно нього постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також те, що позивачу не було розяснено його права, суд до уваги не приймає, розцінюючи це як спосіб спроби уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Письмовими запереченнями відповідача, відеозаписом та самою постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 718825 (а. с. 7), ці доводи позивача спростовані. Зі спірної постанови вбачається, що інспектор Варфоломєєв А.І. під час її складання належним чином виконав всі необхідні вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, чітко зазначив власні прізвище, імя та по-батькові, зміст конкретного правопорушення у відповідних графах постанови, зазначив, у відношенні якої саме особи складено постанову та на яких підставах, вказав марку, модель та номерний знак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів неправомірності складеної відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 718825 від 23 вересня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надано суду достатні та переконливі докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

З доводів сторін та наданих суду доказів вбачається, що посадова особа інспектор роти № 3 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську ДПП Донецької області ОСОБА_2 вказані вимоги закону виконав, ним було прийнято рішення на підставі наявних доказів вчинення правопорушення з боку позивача, процедура притягнення особи до відповідальності була дотримана.

З оглядуна вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 123, 242-246 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції Донецької області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Судом апеляційної інстанції в адміністративних справах є апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, відповідно до п.15.5) Перехідних положень КАС України.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4