Справа № 591/444/17
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/444/17
Провадження № 2-а/591/9/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до начальника будівельного нагляду Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 25 січня 2017 року звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2016 року головним спеціалістом Управління ДАБК Сумської міської ради ОСОБА_6, за зверненням ОСОБА_7, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_4 під час будівництва балкону за адресою: АДРЕСА_1. За результатом складено акт.

Як наслідок, 27 грудня 2016 року складено протокол № 14 відносно ОСОБА_8 про те, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 наведено недостовірну інформацію в декларації про початок виконання будівельних робіт від 12 травня 2015 року № СМ46 та декларації про готовність обєкта до експлуатації від 02 лютого 2016 року № СМ70, а також збудовано балкон без затвердження проектної документації, що дає підставу вважати будівництво балкону до квартири самочинним будівництвом. Постановою начальника ДАБК Сумської міської ради від 10 січня 2017 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КпАП України та накладено штраф у сумі 5 950 грн.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення і обґрунтовує вимоги тим, що на вказаний обєкт будівництва, а саме: балкон на першому поверсі - не потрібні містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. Позивач вважає, що прибудова балкону на рівні першого поверху багатоповерхового будинку є переплануванням жилого приміщення. Посилаючись на ст.152 ЖК України, позивач вказує, що якщо перепланування житлового приміщення не передбачає втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування, то це не потребує одержання документів, що дають право на їх виконання, та після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Тому позивач вважає, що він вніс в декларацію достовірні дані.

Позивач вважає постанову по справі про адміністративне правопорушення №14 від 10 січня 2017 року незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та закрити справу у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували, надали письмовий відзив (а.с.43-48), суть якого зводиться до того, що відповідач діяв у відповідності з вимогами закону «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідач вказує, що позивач вказав у декларації про початок будівельних робіт недостовірні дані, а саме, що даний обєкт будівництва не потребує отримання містобудівних умов та обмежень а також недостовірну інформацію про затверджену проектну документацію. Зокрема, позаплановою перевіркою було зясовано, що в результаті будівництва балкону відбулось збільшення загальної площі квартири з 61,1 кв.м. до 62,93 кв.м. Змінилась і зовнішня конфігурація квартири. Таким чином. зміни, що проводились у квартирі позивача є реконструкцією квартири, а не переплануванням, як хибно стверджує позивач. Крім того, проектувальник ФОП ОСОБА_9 надав пояснення, що ним було розроблено проект реконструкції квартири, стадія проекту ескізний (передпроектна пропозиція). Відповідач вказує, що перед проектні роботи це роботи, які можуть виконуватися до початку процесу проектування (частина 3.15.розділу 3 ДБН А2.2-3.2014). Тому відповідач вважає, що на стадії ескізного проекту (перед проектної документації) не можуть проводитись будівельні роботи, і зазначає, що не можна вважати перед проектну документацію належно затвердженим проектом. Також відповідач звертає увагу, що балкон кріпиться до несучої стіни, що також спростовує доводи позивача про те, що будівництво балкону є лише переплануванням.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши докази та письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 грудня 2016 року відповідачем був складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 14 (а.с. 12-15).

27 грудня 2016 року складено протокол №14 про адміністративне правопорушення (а.с.9-11).

В кінці протоколу мається відмітка, що ОСОБА_4 не зявився для підписання і ознайомлення з примірником протоколу, що може трактуватися як відмова від підписання та отримання (а.с.11).

На підставі вищевказаних документів 10 січня 2017 року відповідачем винесено постанову №14 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП, а саме: « власником квартири № 76 житлового будинку по вул. Пушкіна,53 в м. Суми ОСОБА_4 була наведена недостовірна інформація в декларації про початок виконання будівельних робіт від 12 травня 2015 року № СМ70, також збудовано балкон без затвердженої проектної документації, що дає підстави вважати будівництво балкону до квартири самочинним будівництвом, том самим були недотримані умови статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність». Замовник будівництва несе відповідальність згідно частини 8 статті 36 і частини 10 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абзацу4 статті 25 Закону України «Про основи містобудування», та накладено штраф у розмірі 5950,00 грн. (а.с.7).

Копія постанови листом від 13 січня 2017 року направлена позивачу до відому за домашньою адресою (а.с.8).

16 січня 2017 року позивачу (на домашню адресу) направлено лист в якому повідомлено, що у звязку з допущеною технічною помилкою номер постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не № 14, а № 1/14 (а.с.60).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону (п. 2 ч.4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право притягати винних осіб до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону (п. 2 ч. 12 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Згідно положень ст. 244-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п'ятої), частини перша та друга статті 188-42).

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати особи, уповноважені на проведення перевірок під час здійснення ними архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96 1 (крім частин третьої - п'ятої), частини перша та друга статті 188 42).

На підставі вищевказаних правових норм, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач є повноважним суб'єктом, який розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із критеріїв оцінки рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які викладені в ч. 2 ст. 2 КАС України, суб'єкти владних повноважень для реалізації своїх функції повинні діяти з дотримання встановленої законом процедури прийняття рішення; з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між буд-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахування права особи на участь у процесі; прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржувану постанови про накладення адміністративного стягнення на відповідність вказаним положенням КАС України, суд дійшов наступного висновку.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Згідно статті 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено частиною першою статті 254 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою, зміст якого повинен відповідати вимогам статті 256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не оскаржує постанову з процесуальних питань, а лише посилається на порушення норм матеріального права, які, на його думку, невірно застосовано відповідачем.

При цьому позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП, зокрема щодо наведення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме, що на такий обєкт будівництва як балкон не потрібні містобудівні умови.

Суд не може прийняти до уваги ці доводи позивача, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Статтею 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані, зокрема забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно з ч.1 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією (п.8 ст.1 Закону).

Відповідно до пункту 25 Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року № 109, містобудівні умови та обмеження не надаються на: реконструкцію житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що містобудівні умови та обмеження не надаються у звязку з реконструкцією житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації.

Судом встановлено, що постановою Харківського адміністративного апеляційного суду від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області про визнання протиправним та скасування припису та наказів - було скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2017 року, та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 (а.с. 103-107).

При цьому, як вбачається з постанови апеляційного суду, судом аналізувалося питання щодо прибудови балкону та збільшення площі квартири позивача в звязку з прибудовою балкону.

Так, зокрема, встановлено, що зовнішня конфігурація житлової квартири № 76 житлового будинку по вул. Пушкіна, 53 в м. Суми змінилась внаслідок влаштування балкону. В результаті будівництва балкону, відбулося збільшення загальної площі квартири, яка до реконструкції складала 61,1 кв.м, а після 62,93 кв.м. Крім того, факт збільшення геометричних розмірів квартири підтверджується даними, зазначеними замовником будівництва в самій декларації про початок виконання будівельних робіт та у декларації про готовність обєкта до експлуатації, а саме: загальна площа квартири до реконструкції 61,1 кв.м, а після - 62,93 кв.м.

Згідно з розділом 3 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку обєкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників, поліпшення умов експлуатації відноситься до реконструкції.

На підставі всього вищевикладеного, апеляційним судом було зроблено висновок, що прибудова балкону до квартири багатоквартирного багатоповерхового будинку є реконструкцією, а отже розроблення проектної документації на виконання будівельних робіт з реконструкції обєкта будівництва необхідно здійснювати на підставі вихідних даних, а саме містобудівних умов та обмежень (а.с 106).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, суд вважає, що обставини щодо необхідності зазначення позивачем про містобудівні умови при заповненні бланку Декларації про початок виконання будівельних робіт встановлені судом при розгляді іншої справи, і в даній справі не підлягають доказуванню.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови

Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення № 1/14 від 10 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 96 КУпАП за наведення недостовірної інформації в декларації про початок виконання будівельних робіт - є законною та обгрунтованою, а позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 268-272, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до начальника будівельного нагляду Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судове рішення в повному обсязі виготовлено та проголошено 18.01.2018 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова