Справа № 463/4375/16-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11958/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 30.10.2017 року (головуючий суддя Лакомська Ж.І.) ухвалена у відкритому судовому засіданні в м. Львів о 13 год. 32 хв. у справі №463/4375/16-а №2-а/463/34/17 за позовом ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Львівське комунальне підприємство «Муніципальна дружина» про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.09.2016 року звернувся до суду з позовом до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради третя особа Львівське комунальне підприємство «Муніципальна дружина» в якому просить скасувати постанову адміністративної комісії при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради від 02.06.2016 року №98.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 30.10.2017 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову, апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, а саме статті 152 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення складене працівниками ЛКП «Муніципальна дружина», які зясували хто саме встановлював літні майданчики та ним надано персональні дані. Крім того долучений позивачем до матеріалів справи наказ №2-к від 15.01.2016 року вказує про наявність трудових відносин з ТзОВ «Холдинг Емоцій !Фест», якому належить ресторація «Лівий берег», а також позивач просив скасувати постанову адміністративної комісії при Личаківській районній адміністрації, однак суд у прийнятій постанові визнав протиправною і скасував постанову адмінкомісії.

Третя особа до суду апеляційної інстанції не зявилася, належним чином повідомлена про розгляд справи в судовому засіданні апеляційного суду, будь яких заяв не подавала.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Згідно частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення №98 від 02 червня 2016 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 1700 грн., у зв'язку із скоєнням правопорушення, яке виразилось в тому, що він здійснив самочинне встановлення літніх майданчиків (ресторація «Лівий берег»),що є порушенням пункт 20.1.24 Правил благоустрою м. Львова.

Відповідно до статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV (далі Закон №2807-IV), до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до статті 20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Відповідно до статті 42 Закону №2807-IV до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011 року (далі - Правила), а саме пункту 20.1.24 передбачено заборону громадян та юридичних осіб здійснювати самочинне встановлення літніх майданчиків, відгороджень, постійних і тимчасових огорож, риштувань, дорожніх знаків, кіосків, яток стаціонарних, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та несвоєчасна їх перереєстрація, самовільне паркування автомобілів у межах зони паркування.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач займав посаду бармена Товариства з обмеженою відповідальністю «Холдинг Емоцій «!ФЕСТ».

Частиною 1 статті 14 КУпАП, встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, звязані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Адміністративне стягнення, відповідно до статті 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 65 Господарського кодексу України вбачається, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Однак, до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів того, що у вчиненні вказаного правопорушення винний саме ОСОБА_1, оскільки в посадові обовязки такого не входило встановлення відповідного літнього майданчика.

Також апелянт посилається на порушення статті 162 КАС України (чинної на час вирішення спірних правовідносин) згідно, якої у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, таким чином, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним, протиправним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому, а тому на думку суду суд першої інстанції правильно встановив відсутність адміністративного правопорушення у позивача і визнав таке рішення протиправним та скасував його.

Згідно статті 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак згідно оскаржуваної постанови позивача фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами санкції відповідної статті.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач як працівник ТзОВ «Холдинг Емоцій «!ФЕСТ», в посадові обовязки якого не входили повноваження щодо розміщення літнього майданчика не може бути субєктом вчинення адміністративного правопорушення відповідно до статті 152 КУпАП, доказів його вини відповідач не надав, а тому судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 30.10.2017 року у справі № 463/4375/16-а №2-а/463/34/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_2