Справа № 165/1479/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/281/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Нововолинського міського суду Волинської області (головуючий суддя Лизун Ю.В.), ухвалену у відкритому судовому засіданні в м.Нововолинськ 15 листопада 2017 року у справі №165/1479/17 за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

15.06.2017 ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до виконуючого обовязки заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3, просила визнати протиправними дії виконуючого обовязки заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1633/20900/17 від 22.05.2017, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень стягнути з відповідача.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2017 року замінено первісного відповідача на належного - Львівську митницю ДФС.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2017 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з поданих відповідачем документів факт перетину позивачем кордону та ввезення автомобіля CHRYSLER VOYAGER, реєстраційний номер LKR 21694, підтверджується витягом з ЄАІС ДФС щодо переміщень транспортних засобів, в якому зазначено прізвище «Вишинська» та адресу: вул.Нововолинська, 42/4, м.Нововолинськ, що не відповідає анкетним даним і місцю проживання позивача, будь-яких інших документів на підтвердження ввезення позивачем вказаного автомобіля відповідач не надав, що стало підставою для висновку, що наданими відповідачем документами не підтверджується факт ввезення позивачем автомобіля на митну територію України, що свідчить про наявність обставин, які виключають можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на неї адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 15.11.2017 та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що транспортний засіб ввезено на митну територію України позивачем, а тому обовязок вивезення такого покладено на позивача та відповідно в останнього наявні документи на право користування цим транспортним засобом. Вказує, що на момент ввезення позивачем транспортного засобу митні органи не перевіряли документи у пасажирів транспортних засобів, а лише у водія, а тому за умови не подання позивачем документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною. Також вказує, що стягнення з Львівської митниці ДФС судового збору в сумі 640 гривень суперечить вимогам законодавства, оскільки позивачем сплачено судовий збір від сплати якого він звільнений, а тому такий судовий збір є надмірно сплачений та підлягає поверненню у порядку, встановленому п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.129 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Вказані, в поданому позивачем клопотанні від 18.01.2018 про відкладення розгляду справи, причини неявки, судом апеляційної інстанції визнано такими, що відповідно до ч.3 ст.268 та ч.2 ст.269 КАС України не перешкоджають розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 07.05.2017 близько 13 год. 39 хв. в зону митного контролю по смузі «зелений коридор» пункт пропуску «Угринів-Долгобичув» митного поста «Угринів» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки «RENAULT MASTER», реєстраційний номер АС 5679ВН, під керуванням громадянина України ОСОБА_4. До митного контролю ОСОБА_4 предявив, зокрема, паспорт громадянки України ОСОБА_2.

Як зазначено в протоколі про порушення митних правил від 07.05.2017, при аналізі інформації електронної бази даних ЄАІС ДМСУ «Журнал обліку транспортних засобів» представниками Львівської митниці ДФС зясовано, що 25.09.2016 о 16 год. 59 хв. ОСОБА_2 ввезла на митну територію України автомобіль марки «CHRYSLER VOYAGER», реєстраційний номер LKR21694, пропущений на митну територію України через митний пост «Угринів-Долгобичув» Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит». Станом на 07.05.2017 вказаний автомобіль не вивозився та в інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства, не поміщений.

22.05.2017 виконуючим обовязки заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 винесено Постанову про порушення митних правил №1633/20900/17, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500 грн. (вісім тисяч пятсот гривень).

Вважаючи, що викладене у Постанові про порушення митних правил №1633/20900/17 не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Статтею 90 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 від 07.05.2017, наданих до протоколу про порушення митних правил №1633/209090/17 від 07.05.2017, в якості водія позивач вказаним автомобілем не вїжджала, у власності такого ніколи не мала, де автомобіль знаходиться не знає (а.с.44).

Згідно з пунктом 14 Розділу І «Загальні положення» Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 встановлено, що митні органи для звітності ведуть облік ТЗ, що переміщуються через митний кордон України і належать громадянам, із застосуванням Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі - ЄАІС), яка створюється з метою забезпечення реалізації державної політики у митній справі, серед основних завдань якої є збирання, оброблення, створення, накопичення, аналіз, передавання та зберігання інформації у сфері митної справи, а також контроль за переміщенням вантажів, що перебувають під митним контролем, як через митний кордон України, так і в її межах.

До матеріалів справи долучено скріншот від 07.05.2017 «За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску», критерій пошуку «номер LKR21694», відповідно до якого приблизно з 04.09.2016 о 15:51:54 автомобіль марки «CHRYSLER VOYAGER», реєстраційний номер LKR21694, ввозився з метою особистого користування в режимі «транзит» по смузі «зелений коридор» «Бронським Романом Ігоровичем», тоді як 25.09.2016 о 16:59:55 вказаний автомобіль марки ввезено через пункт пропуску « 209181103» з метою особистого користування в режимі «транзит» «Вишинською Ніною», адреса «м.Нововолинськ вул.42/4».

В свою чергу, особа, яку притягнуто до відповідальності позивач по справі - ОСОБА_2, місце реєстрації якої - м.Нововолинськ, мікрорайон Шахтарський АДРЕСА_1.

Будь-яких інших документів на підтвердження ввезення позивачем зазначеного транспортного засобу сторонами не подано.

Аналізуючи вимоги ч.1 ст.486, ст.489 МК України, щодо зясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів ч.1 ст.466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, вимог пунктів 2 та 3 частини 1 статті 531 МК України, щодо підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, враховуючи розбіжності в анкетних даних (прізвищі) і зазначеного місця проживання особи, вказаної в інформації з електронної бази даних ЄАІС ДМСУ, та позивача, якого притягнено до відповідальності, а також наявну інформацію щодо ввезення 25.09.2016 автомобіля марки «CHRYSLER VOYAGER», реєстраційний номер LKR21694, іншою особою, а не позивачем, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем оскаржена Постанова у справі про порушення митних правил №1633/20900/17 від 22.05.2017, винесена без дотримання законодавчих приписів та без врахування обставин у справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із задоволенням заявлених позовних вимог, у тому числі й визнанням протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови, оскільки останній належно не перевірив факт ввезення саме позивачем спірного автомобіля на митну територію України.

Водночас, щодо стягнення з Львівської митниці ДФС сплаченого позивачем судового збору в сумі 640 гривень, то суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими покликання апелянта на те, що в силу приписів ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, а відтак сплачений позивачем судовий збір є таким, що підлягає поверненню в порядку визначеному ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення з бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС в користь ОСОБА_2 640 гривень витрат по оплаті судового збору, а тому постанову суду першої інстанції в цій частині слід скасувати.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку в частині стягнення з бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС в користь ОСОБА_2 640 гривень витрат по оплаті судового збору, а тому постанову суду першої інстанції в цій частині слід скасувати.

Керуючись статтями 229, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2017 року у справі №165/1479/17 скасувати в частині стягнення з бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС в користь ОСОБА_2 640 гривень витрат по оплаті судового збору та в задоволені позову в цій частині відмовити.

В решті постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2017 року у справі №165/1479/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_1