Справа № 826/13644/17
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 січня 2018 року № 826/13644/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві

про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців № 260/26-50-13-02-35/НОМЕР_1 від 30.09.2017 р., винесене Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві незаконно прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, що обумовлено його неузгодженістю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, оскільки податкове повідомлення-рішення за яким позивачу було визначено податкове зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб наразі оскаржується в судовому порядку та є неузгодженим.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача у зв'язку із надмірною завантаженістю та неможливістю прибуття в судове засідання. Згідно наданих суду письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в їх задоволенні, оскільки станом на 30.09.2017 р. в інтегрованій картці позивача рахувалась заборгованість в сумі 447 289,98 грн., що стало підставою для винесення оскаржуваного рішення.

Зважаючи на неявку в судове засідання 14.12.2017 р. представника відповідача суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва суд дійшов висновку про наступне.

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві 30.09.2017 р. прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців № 260/26-50-13-02-35/НОМЕР_1 від 30.09.2017 р. Дане рішення отримано позивачем 17.10.2017 р. поштовим листом.

Згідно листа ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві від 30.09.2017 р. № 260/26-50-13-02-16 підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку стала наявність у позивача податкового боргу протягом двох послідовних кварталів, яка станом на 30.09.2017 р. склала 447 289,98 грн.

Позивач не погоджуючись із прийнятим рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду за захистом його законних прав та інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень пп. 21.1.1-пп. 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи положення ст. 36 цього ж Кодексу, на платника податку безпосередньо покладається обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України, законами з питань митної справи. При цьому, податковий обов'язок є безумовним і першочерговим.

Так, відповідно до п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Відповідно до абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 названого Кодексу платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

Отже, наявність у платника податків боргу протягом останніх двох послідовних кварталів є підставою для анулювання свідоцтва платника податку за рішенням органу державної податкової служби.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала наявність у позивача станом на 30.09.2017 р. податкового боргу за узгодженим податковим зобов'язанням в сумі 447 289,89 грн.

Заборгованість виникла по земельному податку з фізичних осіб у зв'язку із несплатою ФОП ОСОБА_1 суми узгодженого податкового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 28.06.2016 р. № 437-1305 та податковим повідомленням-рішенням від 07.07.2017 р. № 45692-1305, яке у встановлений законодавством строк сплачено не було.

Позивач обґрунтовуючи відсутність у нього податкового боргу посилається на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.11.2017 по справі № 826/18085/16, якою було скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві від 25.04.2016 р. № 437-1305, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання по сплаті земельного податку з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 293 187, 87 грн.

Проте, позивачем не спростовано наявність заборгованості по податковому повідомленню-рішенню від 07.07.2017 р. № 45692-1305.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, тоді як відповідачем доведено правомірність винесеного рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців № 260/26-50-13-02-35/НОМЕР_1 від 30.09.2017 р. у зв'язку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко