Справа № 173/1379/17(2-а/173/61/2017)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2017 рокусправа № 173/1379/17(2-а/173/61/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Бишевської Н.А.

судді: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

позивача : - ОСОБА_2

відповідача: - Карпенко І.О. (дов.від 30.06.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 р. у справі № 173/1379/17(2-а/173/61/2017)

за позовом ОСОБА_2

до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

"18" серпня 2017 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в якому просила визнати дії відповідача щодо не призначення їй пенсії за вислугу років протиправними та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» та виплатити їй заборгованість по пенсії, яка утворилась внаслідок протиправних дій відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним не призначенням пенсії за вислугу років, всупереч наявності необхідного стажу.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 р. у справі № 173/1379/17(2-а/173/61/2017) адміністративний позов ОСОБА_2 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» - неправомірними.

Зобов'язано Кам'янське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» з дня звернення, а саме з 20.04.2017 року.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовлено.

Судом встановлено, що судовим рішенням, що набрало законної сили визнано протиправним відмову Пенсійного фонду України у призначенні позивачу пенсії за вислугу років та зобов'язано повторно розглянути подану заяву, з врахуванням підтвердження необхідного стажу. При повторному розгляді заяви, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв'язку з відсутністю у позивача такого права. Судом, на підставі дослідження встаовлених по справі обставин, зроблено висновок про те, що оскільки право на пенсію за вислугою років, відповідно до ст.. 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено судовим рішенням, яке набрало законної сили, то відмова у її призначенні з цих підстав є незаконною. Наведене обумовило часткове задоволення позовних вимог. Відмова у задоволенні решти позову мотивована тим, що вимога про виплату заборгованості з пенсії є передчасною в спорі про визначення права на пенсію.

Не погодившись з постановою суду, Кам'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 р. у справі № 173/1379/17(2-а/173/61/2017), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд дійшов хибного висновку про наявність у позивача права на пенсію за вислугу років, оскільки з 01.06.2015 року скасовано норми щодо призначення спец пенсій, зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_2 працює на посаді прокурора Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури, що підтверджується даними трудової книжки

Згідно з даними трудової книжки, позивач працює в органах прокуратури Дніпропетровської області з 06 квітня 2004 року по теперішній час та вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» так як має потрібний стаж роботи для призначення такої пенсії, але відповідач відмовляє позивачу у призначенні такої пенсії.

З цією метою 27 квітня 2017 року позивач звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом про визнання дій відповідача неправомірними щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити їй пенсію.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2017 року адміністративний позов позивачки задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» неправомірними та зобов'язано відповідача призначити їй пенсію за вислугу років з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 року визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачці пенсії відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», та зобов'язано відповідача повторно розглянути її заяву про призначення пенсії з прийняттям відповідно рішення із врахуванням висновків суду, що підтверджується постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 року

На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 відповідач повторно розглянув заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 20.04.2017 року. Встановив наявність у позивачки загального стажу роботи 25 років 6 місяців 19 днів, із них стажу роботи в органах прокуратури 13 років 14 днів, який є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру». Однак виніс рішення № 1 від 27.07.2017 року повторно відмовивши їй у призначенні пенсії з посиланням на ЗУ від 02.03.2015 року № 213-УШ, що підтверджується рішенням Кам'янського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- позивач має передбачений ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років;

- дія п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII поширюється лише на положення щодо призначення пенсій відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XIII;

- з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем відновлено і прокурори з вказаної дати мають таке право відповідно до положень ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції на підставі наступного.

В обґрунтування відмови у призначенні пенсії та в апеляційній скарзі відповідач посилається на положення п. 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII та відсутність необхідного стажу роботи для призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Пунктом 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02 березня 2015 року встановлено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу", Законів України "Про державну службу", Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про статус народного депутата України", Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Закону України "Про судову експертизу", Закону України "Про Національний банк України", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону України "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

На час набрання чинності зазначеним законом та станом на 01.06.2015 року діяв Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XIII, ст.50-1 якого було передбачено пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих.

Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XIII.

Положення пункту 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII на Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII не поширюється у зв'язку з тим, що станом на 01.06.2015 року цей закон не набрав чинності. На цей час був чинним саме Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XIII, норми щодо пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих якого і втратили чинність, а Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII відповідно до п.1 Розділу XII Прикінцеві положення набрав чинності з 15.07.2015 року, тобто після 01.06.2015 року.

Отже, посилання відповідача на скасування норм щодо пенсійного забезпечення, передбаченого в Законі України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, на підставі пункту 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII є помилковим.

Згідно ч.1 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII).

Відповідно до ч.6 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

На час звернення із заявою до відповідача про призначення пенсії позивач мав необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, що підтверджуєтьсяп Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 року.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки відповідач діяв не на підставі, в не в межах повноважень та у не спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та не довів суду правомірності свого рішення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 р. у справі № 173/1379/17(2-а/173/61/2017) - залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 р. у справі № 173/1379/17(2-а/173/61/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко