Справа № 753/7781/17
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7781/17
провадження № 2-а/753/373/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні (виплати) пенсії та зобов'язання поновити виплату пенсії з 01.06.2016 і здійснити виплату заборгованості за весь час затримки.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 зазначила, що є пенсіонеркою, внутрішньо переміщеною особою, у зв'язку з чим у 2016 р. звернулася до відповідача із заявою про взяття її на облік в управлінні. Втім пенсію, яка є єдиним джерелом для існування, вона з невідомих причин не отримує. З листа відповідача, наданого як відповідь на адвокатський запит представника відповідача, вбачається, що з 01.06.2016 позивач не отримує пенсію, оскільки згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Дарницькій районній у м. Києві державній адміністрації їй відмовлено у поновленні виплати пенсії.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, такими, що порушують її конституційні права посилаючись на те, що визначені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для припинення виплати пенсії відсутні, а постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, є підзаконним актом, який не може змінювати закон.

Представник відповідача Курганська Л.В. надала письмові заперечення на позов (відзив) пославшись на такі обставини.

Питання взяття на облік та поновлення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам регулюється нормами Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та відповідними постановами Кабінету Міністрів України, які органи Пенсійного фонду України зобов'язані неухильно виконувати їх під час здійснення своїх функцій щодо пенсійного забезпечення громадян.

Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, передбачено, що рішення про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам приймається комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за результатами перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення достовірності зазначеної у заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до цього порядку Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві звернулось до управління соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, яким, в свою чергу, було проведено перевірку достовірності зазначеної у заяви інформації про фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2

За результатами перевірки комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Дарницькій районній в м. Києві державній адміністрації 10.11.2016 було прийнято рішення № 17 про відмову позивачу у призначенні соціальних виплат.

Для поновлення виплати пенсії позивач повинна особисто звернутися до Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві з відповідною заявою.

Відтак Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві діяло у повній відповідності із вимогами законодавства, а тому протиправність у його діях відсутня.

У додаткових поясненнях до позову (відповіді на відзив) представник позивача ОСОБА_4 навела аналогічні змісту позовної заяви аргументи, а також послалась на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2017, якою були визнані нечинними певні пункти Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, в тому числі і пункт 7, яким передбачена процедура перевірки достовірності зазначеної у заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, на підставі якої позивачу було припинено виплату пенсії.

Оскільки позивач та представники сторін заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву, письмові докази, заперечення на позов та письмові пояснення представника позивача, суд встановив такі обставини.

У 2008 р. ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Місце проживання позивача зареєстроване на тимчасово окупованій території України у м. Докучаєвську Донецької області.

З довідки від 23.10.2015 № , виданої Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією, вбачається, що позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: АДРЕСА_1.

Проте відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 79 та від 26.08.2015 № 636, з огляду на відсутність у зазначеній довідці відмітки ДМС про реєстрацію місця проживання особи вона не є дійсною, і того ж термін її дії сплив через 6 місяців з дати її видачі.

01.06.2016 позивач звернулася до відповідача із заявою про витребування її пенсійної справи у зв'язку з вимушеним переїздом на нове місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

У позовній заяві зазначено, що позивач не отримує пенсію з 01.06.2016, проте в адресованій відповідачу заяві від 01.06.2016 позивач вказала, що остання виплата пенсії була 31.05.2014.

11.11.2016 Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація видала позивачу нову довідку № 16063 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за тією ж адресою.

16.03.2017 представник позивача ОСОБА_4 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві з адвокатським запитом, в якому просила повідомити, чи перебуває ОСОБА_2 на пенсійному обліку, а в разі, якщо перебуває, повідомити причини невиплати пенсії.

Листом від 24.03.2017 № 5043/14 Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві повідомило представника позивача, що ОСОБА_2 як тимчасово переміщена особа з 01.06.2016 не отримує пенсію за адресою: АДРЕСА_1, на тій підставі, що рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Дарницькій районній в м. Києві державній адміністрації від 10.11.2016 № 17 їй відмовлено в поновленні виплати пенсії.

Зазначеним листом відповідач роз'яснив, що позивачу необхідно надати заяву про поновлення виплати пенсії до управління Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання, після чого до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення буде направлено список осіб, які звернулися за призначенням (відновленням) пенсії, для розгляду на комісії.

Даючи оцінку правомірності дій відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Базовим нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Закон № 1058-ІVрегулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим законом, або в частині, що не суперечить йому (стаття 5 цього Закону).

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-ІV визначені підстави припинення виплати пенсії, до яких, зокрема, відносяться призначення пенсії на підставі документів, що містять недостовірні відомості, смерть пенсіонера, неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, а також інші випадки, передбачені законом.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Стаття 19 Конституції України проголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Положенням про Пенсійний фонд, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, передбачено, що Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Статтею 10 цього Закону визначено, що Кабінет Міністрів України, зокрема, координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.

Стаття 117 Конституції України визначає, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими для виконання.

Як розтлумачив Конституційний суд України у рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012, Кабінет Міністрів України відповідно до статей 96, 97, 113, 116 Конституції України є вищим органом у системі органів виконавчої влади і ефективне здійснення ним своїх повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики. Така політика базується на передбачених у законодавстві державних соціальних стандартах та державних соціальних гарантіях. При цьому державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

З 14.06.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова КМУ № 365), якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок), Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування та внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Зазначеною постановою установлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Пунктом 5 Порядку визначено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник, подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви про призначення (відновлення) соціальних виплат надсилає запит про отримання електронної справи отримувача соціальної виплати до державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України", який протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого запиту надсилає відповідну електронну справу до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (пункт 6).

Для призначення соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи (пункт 7).

За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї внутрішньо переміщеної особи. У разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати вкладення акта обстеження з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації (пункти 8, 9-1).

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати (пункт 10).

Комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого подання та приймає рішення про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати з моменту припинення її виплати (пункти 11, 12).

Пункти 13, 14 Порядку визначають, що комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати,та не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства (пункт 15).

Водночас пункт 16 Порядку передбачає, що рішення комісії про відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати може бути оскаржене до суду.

Судом встановлено, що Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві, діючи відповідно до затвердженого постановою КМУ № 365 Порядку,звернулося до Управління соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації щодо перевірки достовірності зазначеної у заяви інформації про фактичне місце проживання/перебування позивача ОСОБА_2

За результатами перевірки рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Дарницькій районній в м. Києві державній адміністрації від 10.11.2016 № 17 позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії.

Зазначене рішення комісії ОСОБА_2 не оскаржила і з повторною заявою про поновлення виплати пенсії до відповідача не зверталася.

Незгода позивача з Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам порядком, встановленим постановою Кабінету Міністрів України, не може бути підставою для визнання дій Лівобережного об'єднаного управління ПФУ України в м. Києві неправомірними, оскільки в даному випадку відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень, повинен діяти в межах встановлених законодавством правил та норм, які регулюють порядок здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, до яких відноситься позивач.

На обґрунтування правомірності заявлених вимог представник позивач посилається, зокрема, на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2017, якою були визнані нечинними 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Проте як на час вчинення відповідачем оспорюваних дій, так і на момент ухвалення судом цього рішення, зазначена постанова Окружного адміністративного суду м. Києва не набрала законної сили, а відтак посилання на обставини, встановлені зазначеним судовим рішенням, не ґрунтується на законодавчих приписах і є безпідставними.

Щодо посилань позивача на норми національного та міжнародного законодавства, які гарантують права та свободи людини, рішення Конституційного суду України та Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що всі ці норми діють та підлягають застосуванню у мирний час. Особливості правового регулювання спірних правовідносин, в тому числі і часткове обмеження певних прав осіб, зокрема, щодо пенсійного забезпечення, на теперішній час в Україні обумовлені проведенням на території Донецької та Луганської областях антитерористичної операції.

Зазначена позиція Пенсійного фонду України узгоджується із позицією вищого органу законодавчої влади України, викладеної у заяві Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов'язань, визначених Міжнародним пактом про громадян і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», яка схвалена постановою Верховної Ради України від 21.05.2015 № 462-VIII.

Відтак, з огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що в даному випадку Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві, відмовляючи позивачу у поновленні виплати пенсії, здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже своїми діями права позивача не порушило.

Оскільки порушень з боку відповідача не встановлено, позов ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованим і безпідставним та відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

Керуючись частиною 3 статті 194, статтями 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо поновлення виплати пенсії та здійснення виплати заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: