Справа № 324/1053/17
Суддя: Каретник Ю. М.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 324/1053/17
Провадження № 2-а/324/4/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача-2 Черноуса В.І.,

представника відповідача-1 Горшовенка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пологи адміністративний позов ОСОБА_1 до сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноуса Володимира Івановича, Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, про визнання протиправним та скасування розпорядження сільського голови, поновлення на посаді та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог він зазначив, що 22 травня 2017 року йому було встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.06.2018 року внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0678749.

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 22.05.2017 року № 450 йому було рекомендовано трудову реабілітацію, а саме: пристосування та створення робочого місця з урахуванням безпеки та особливих потреб інваліда - виконувати легку працю згідно з набутими професійними навичками без значних фізичних, психоемоційних навантажень, тривалої ходьби; рекомендовано: робоче місце стаціонарне, у спеціально створених умовах; види професій і спеціальності, доступні за станом здоров'я - спеціаліст, технік-механік.

У вказаній Індивідуальній програмі реабілітації інваліда не міститься висновку про те, що позивач не може виконувати покладені на нього посадові обов'язки чи що виконання роботи спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області протипоказано йому за станом здоров'я. Навпаки, в Індивідуальній програмі реабілітації інваліда наголошується, що робота спеціаліста є доступною йому за станом здоров'я.

Робота, яку позивач виконував, на його думку, не містила жодних протипоказань за станом його здоров'я. Виконуючи посадові обов'язки спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області з 2006 року по 2017 рік, більшу частину робочого часу він проводив на стаціонарному робочому місці, а саме: у кабінеті, розміщеному в приміщенні Федорівської сільської ради. Робота спеціаліста не є тяжкою у фізичному плані та за період роботи позивача не супроводжувалася якимись значними психоемоційними навантаженнями.

Тому, на думку позивача, займана ним посада, характер праці та робоче місце не суперечать рекомендаціям, вказаним в Індивідуальній програмі реабілітації інваліда № 450 від 22.05.2017 року, та не шкодять його здоров'ю.

Незважаючи на це, 27 червня 2017 року було винесено розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_1.», відповідно до якого позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я з 27 червня 2017 року.

Окрім цього, на думку позивача, формулювання причин звільнення в оскаржуваному розпорядженні та у трудовій книжці вказано не у точній відповідності з п. 2 ст. 40 КЗпП України, що є порушенням вимог чинного законодавства.

Тому позивач просить визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 27.06.2017 року № 37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_1.», поновити його на посаді спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, стягнути з Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові та наданих до суду письмових поясненнях. Додатково представник позивача зазначила про те, що заперечення представників відповідачів є необґрунтованими, оскільки надана до суду посадова інструкція позивача не передбачає його обов'язку проводити інвентаризацію земель, тим більше, що проведення таких робіт не входить до компетенції сільської ради. Також вона звернула увагу на те, що про зміну істотних умов праці, таких як робота у спеку в полі серед пилу, роботодавець мав повідомити позивача не пізніше як за два місяці, оскільки його посадова інструкція також не передбачає таких умов роботи. Окрім того, за весь час, який минув після встановлення позивачеві інвалідності, позивач не звертався до відповідачів щодо встановлення йому пільгових умов роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, але і роботодавець зі свого боку також не вживав заходів для забезпечення позивачу належних умов праці. Також представник позивача звернула увагу, що у позивача було діагностовано не стійке зниження працездатності і йому було призначено дату чергового огляду для підтвердження групи інвалідності, що також свідчить про необґрунтованість висновків представників відповідачів про неможливість позивача за станом здоров'я продовжувати виконання своїх посадових обов'язків.

Позивач же додатково зазначив про те, що за посадовими обов'язками він під час розгляду звернень громадян іноді виїжджав на територію Федорівської сільської ради і робив рулеткою незначні виміри земельних ділянок. Також він брав участь у роботі комісії під час проведення спецоперацій «Урожай» у 2016 та 2017 роках, але комісія виїздила у поля на автомобілі і він особисто з автомобіля на місцевість не виходив. Під час цих виїздів він почував себе добре. Також позивач зазначив, що він не є інженером-землевпорядником і не має права вимірювати земельні ділянки, як на тому наполягають представники відповідачів. Окрім того, позивач повідомив, що він не є членом жодної профспілкової організації і не сплачував профспілкових внесків. Також позивач вказав, що після встановлення інвалідності і при звільненні іншу роботу роботодавець йому не пропонував.

Представник відповідача-1 - сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноуса Володимира Івановича Горшовенко А.В. та представник відповідача-2 - Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області - Черноус В.І. проти позову заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях та відзивах. Також представник відповідача-1 вказав, що позивача було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я після того, як до Федорівської сільської ради 26.05.2017 року надійшло повідомлення про встановлення позивачеві інвалідності разом з індивідуальною програмою його реабілітації. Проте, у роботодавця відсутня матеріальна база для створення спеціальних умов роботи для позивача. Так, відповідно до індивідуальної програми реабілітації позивачу протипоказана тривала ходьба і робота зі значними психоемоційними навантаженнями, він може виконувати лише легку роботу на стаціонарному робочому місці зі спеціально створеними умовами, а також йому рекомендовано пройти курс стаціонарного лікування та санаторно-курортного лікування. Відповідачами вживалися всі можливі заходи щодо досягнення компромісу у вирішенні питання щодо надання можливості позивачу продовжувати роботу на посаді спеціаліста. Зокрема, направлялися запити до МСЕК про надання роз'яснень щодо можливості позивачу продовжувати роботу на посаді спеціаліста, на які було отримано відповіді про те, що вирішення вказаного питання відноситься до компетенції роботодавця. Представник відповідача-2 додатково пояснив, що позивач виконував обов'язки землевпорядника, до посадових обов'язків якого входить вимірювання землі, участь у розгляді конфліктів щодо землі, контроль за сміттєзвалищами, а також він повинен брати участь у покосі трави разом із трактористами. Вказана робота пов'язана зі значним психоемоційним навантаженням, а також передбачає можливість виїзду зі стаціонарного робочого місця на територію сільської ради. Позивач не може виконувати вказані роботи відповідно до індивідуальної програми реабілітації, а покладення на позивача трудових обов'язків, які йому протипоказані за станом здоров'я, могло слугувати підставою для притягнення роботодавця до відповідальності. Також на неможливість виконання посадових обов'язків вказує і той факт, що відразу після звільнення, яке супроводжувалося стресом, стан здоров'я позивача погіршився і він був госпіталізований. Перед звільненням позивачеві не було запропоновано іншої роботи у зв'язку з відсутністю відповідних вакансій і звільнення позивача не погоджувалося з начальником районного відділу земельних ресурсів. Профспілковий комітет у сільраді не створювався. Окрім того, відповідач-2 не мав можливості створити спеціальні умови для роботи позивача у зв'язку з відсутністю відповідних коштів, які б були передбачені у бюджеті села для таких цілей, а також у зв'язку з тим, що у сільраді вже працював один інвалід і створення ще одного робочого місця для позивача було неможливим. При цьому, бюджет села мають право затверджувати лише депутати і лише вони наділені повноваженнями щодо вирішення питання про виділення коштів для забезпечення створення робочих місць для інвалідів. Окрім того, до сільського голови неодноразово надходили скарги на неможливість вирішення земельних спорів у зв'язку з відсутністю позивача через його тривалі хвороби, що підриває авторитет сільради як органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми діючого законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з таким.

Згідно з вимогами ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи спір суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, саме відповідачі у справі зобов'язані довести правомірність звільнення позивача із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом враховано, що згідно із п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Складовими елементами правового статусу осіб публічної служби є вступ на публічну службу, умови та порядок її проходження, звільнення з публічної служби, соціальний статус осіб публічної служби.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача він з 07.04.2006 року був прийнятий на посаду інженера-землевпорядника виконкому Чубарівської сільської ради у зв'язку з обранням по конкурсу. Також цього ж дня він склав присягу державного службовця та йому відповідно до вимог ст. 14 та ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» було присвоєно 15 ранг державного службовця. 20.10.2006 року назву посади позивача було змінено на «спеціаліст», 01.10.2008 року йому було присвоєно 14 ранг державного службовця, а 15.04.2011 року - 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування. З 25.08.2016 року Чубарівську сільську раду Пологівського району Запорізької області було перейменовано на Федорівську сільську раду Пологівського району Запорізької області.

Як вбачається із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0678749 від 22 травня 2017 року ОСОБА_1 вперше було встановлено 2 групу інвалідності у зв'язку із загальним захворюванням, інвалідність встановлена строком до 01 червня 2018 року. Також у вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_1 може виконувати легку роботу у спеціально створених умовах.

У зв'язку із встановленням інвалідності щодо позивача була складена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 450 від 22.05.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 може виконувати легку працю згідно із набутими професійними навиками без значних фізичних і психоемоційних навантажень, тривалої ходьби, а також рекомендовано стаціонарне робоче місце у спеціально створених умовах. Також у вказаній індивідуальній програмі реабілітації інваліда вказано про те, що у професії технік-механік та спеціаліст працездатність ОСОБА_1 обмежена.

Зазначена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 450 від 22.05.2017 року та повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.05.2017 року були направлені до Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і отримані 26.05.2017 року за місцем роботи ОСОБА_1

У зв'язку із надходженням вказаних документів сільським головою Федорівської сільської ради Черноусом В.І. було прийнято розпорядження від 29.05.2017 року № 27-К «Про вирішення питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради», відповідно до якого сільський голова вважав за необхідне вирішити питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради ОСОБА_1 у зв'язку з неможливістю за станом здоров'я виконувати роботу, яка потребує тривалої ходьби на місцевості та значних фізичних та психоемоційних навантажень у літню пору року, а у разі вирішення питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради ОСОБА_1 за станом здоров'я у зв'язку з неможливістю виконання своїх обов'язків у місячний строк оголосити конкурс на заміщення вакантної посади посадової особи місцевого самоврядування - спеціаліста (землевпорядника).

Після прийняття вказаного розпорядження 09.06.2017 року за підписом сільського голови Черноуса В.І. було направлено лист голові Пологівської міжрайонної МСЕК про надання висновку щодо відповідності чи невідповідності стану здоров'я ОСОБА_1 займаній посаді та виконанню його прямих обов'язків відповідно до посадової інструкції.

На вказаний лист заявником було отримано відповідь від 16.06.2017 року № 85, відповідно до якої ОСОБА_1 може виконувати легкі і середньої важкості види праці (1-2 класів) у сприятливих мікрокліматичних умовах, у вільній робочій позі, за відсутності вібрації, токсичних речовин, пилу, нервово-психічне навантаження - виконання простих дій за заданим або індивідуальним планом із можливістю корекції, у сприятливому психологічному кліматі, в окремих випадках можливе виконання складних дій за заданим планом без дефіциту часу, форма організації праці - індивідуальна в І зміну, не більше ніж 8 годин, можливий скорочений день (тиждень). Окрім того, ОСОБА_1 абсолютно протипоказані такі види трудової діяльності як робота, пов'язана із значним нервово-психічним напруженням, професії водіїв, робота на висоті і в екстремальних умовах, робота, пов'язана з дією токсичних речовин, в несприятливих мікрокліматичних та екстремальних умовах, він потребує звільнення від додаткових навантажень, наднормових робіт, нічних змін, роз'їздів і відряджень, що може бути йому рекомендовано за висновком ЛКК ЦРЛ.

Також 26.06.2017 року за підписом сільського голови Черноуса В.І. було направлено лист голові Запорізької обласної МСЕК про надання конкретної відповіді щодо відповідності чи невідповідності стану здоров'я ОСОБА_1 займаній посаді та виконанню його прямих обов'язків відповідно до посадової інструкції.

На вказаний лист було отримано відповідь за підписом голови Пологівської МСЕК від 21.07.2017 року № 96, відповідно до якої рішення та створення відповідних умов праці входить до компетенції установи, де працює інвалід відповідно до законодавства про працю, при цьому, МСЕК в індивідуальній програмі реабілітації № 450 від 22.05.2017 року надала рекомендації щодо подальшого працевлаштування інваліда ОСОБА_1

Відповідно до розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради від 27.06.2017 року № 37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_1.» у зв'язку з отриманим повідомленням про результати огляду медико-соціальною експертною комісією та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 450 (вхідна від 26.05.2017 року № 194а/01-16) 69/01-07 ОСОБА_1 було звільнено з посади спеціаліста Федорівської сільської ради за станом здоров'я (пункт 2 статті 40 КЗпП України) з 27 червня 2017 року. При цьому, у вказаному розпорядженні підставами для звільнення позивача вказано п. 2 ст. 40 КЗпП України (за станом здоров'я) та відсутність вільних робочих місць, які відповідають умовам і характеру праці. Зазначене розпорядження було підписане секретарем Федорівської сільської ради Стус Л.В. та з ним під підпис було ознайомлено ОСОБА_1

Судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов'язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із ч. 3 ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, у Федорівській сільській раді Пологівського району Запорізької області не створювався профспілковий комітет і ОСОБА_1 на час звільнення не був членом жодного профспілкового комітету. Тобто, відповідно до приписів ст. 43-1 КЗпП України у даному випадку звільнення позивача правомірно відбулося без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

У той же час, як було встановлено судом, підставами для звільнення позивача у оскаржуваному розпорядженні сільського голови вказано п. 2 ст. 40 КЗпП України (за станом здоров'я) та відсутність вільних робочих місць, які відповідають умовам і характеру праці. На підтвердження вказаних обставин представниками відповідачів було надано копію посадової інструкції спеціаліста - землевпорядника сільської ради, затвердженої сільським головою Павловським В.І. 29.07.2011 року, копію рішення Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 15.06.2017 року № 6 «Про штатний розпис та умови оплати праці працівників апарату управління Федорівської сільської ради» з додатками, копію розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради від 06.03.2017 року № 23-О «Про проведення інвентаризації земель Федорівської сільської ради» з додатком, копію розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради від 29.05.2017 року № 27-К «Про вирішення питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради», копії листів Федорівської сільської ради від 09.06.2017 року № 01-16/088 та від 26.06.2017 року № 01-16/0100, а також копії відповідей на вказані листи від 16.06.2017 року № 85 та від 21.07.2017 року № 96, копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0678749 від 22 травня 2017 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 450 від 22.05.2017 року, а також довідку від 21.11.2017 року № 01-07/0192 про кількість штатних одиниць.

Окрім того, за клопотанням представника відповідача-1 судом була допитана як свідок голова Пологівської МСЕК ОСОБА_8, яка повідомила, що дійсно 22.05.2017 року за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено 2 групу інвалідності до 01.06.2018 року. Позивачеві лікарем - реабілітологом була розроблена індивідуальна програма реабілітації, яка у подальшому була затверджена МСЕК. Вказана індивідуальна програма реабілітації інваліда носить рекомендаційний характер для роботодавця щодо створення сприятливих умов для роботи позивача. Свідок підтвердила, що від Федорівської сільської ради двічі надходили листи щодо можливості або неможливості продовження ОСОБА_1 роботи на посаді спеціаліста, на які нею було надано вичерпні відповіді. Більш детальні роз'яснення щодо умов праці, які мають бути створені для інваліда, роботодавець мав можливість отримати, звернувшись до ЛКК ЦРЛ.

У той же час, проаналізувавши надані до суду докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача не може вважатися законним, оскільки воно було проведено з порушеннями вимог чинного законодавства.

Так, зокрема, ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів» визначено, що інвалід - особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно із ч. 2 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.

Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством.

Натомість, відповідачами не було вжито достатніх заходів для забезпечення можливості реалізації трудових прав позивачем, якому було встановлено інвалідність, саме за місцем його роботи - у Федорівській сільській раді, а також було звільнено його без достатніх правових підстав.

Так, надана представником відповідача-1 довідка 21.11.2017 року № 01-07/0192 містить інформацію про кількість штатних одиниць саме станом на 21.11.2017 року, що не може бути прийнято судом як беззаперечний доказ відсутності станом на час звільнення позивача вакантних посад у Федорівській сільській раді, які можливо було б запропонувати позивачу.

Окрім того, сама лише відсутність вільних вакансій не може бути визнана обґрунтованою підставою для звільнення позивача, оскільки роботодавець мав можливість з метою забезпечення прав позивача вжити заходи для вирішення питання щодо можливості переведення його на іншу посаду, не протипоказану йому за станом здоров'я, з подальшим переведенням відповідного працівника, який обіймає вказану посаду, на посаду позивача. Однак, представниками відповідачів жодних доказів на підтвердження неможливості таких варіантів переведення працівників до суду надано не було.

Також суд вважає необґрунтованим посилання представників відповідачів на лист до голови Запорізької обласної МСЕК від 26.06.2017 року № 01-16/0100, а також на відповідь від 21.07.2017 року № 96 на вказаний лист, оскільки вказана відповідь надійшла на адресу Федорівської сільської ради вже після звільнення позивача і не могла братися до уваги під час вирішення питання про його звільнення.

Окрім того, суд не бере до уваги посилання представників відповідачів на розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради від 06.03.2017 року № 23-О «Про проведення інвентаризації земель Федорівської сільської ради» з додатком - Графіком проведення інвентаризації земель Федорівської сільської ради в натурі (на місцевості), оскільки ст. 26 Закону України «Про землеустрій» та п.п. 8-10 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 року № 513, чітко передбачають перелік осіб, яким надано повноваження по складанню документації щодо інвентаризації земель, до якого не віднесено спеціалістів-землевпорядників сільських рад. Також проведення інвентаризації земель не входить і до кола посадових обов'язків позивача, які визначені його посадовою інструкцією, копія якої долучена до матеріалів справи, виконання вказаного розпорядження мало разовий характер і його виконання було обмежено чітко встановленими строками. При цьому, у наданій до суду копії вказаного розпорядження відсутній підпис позивача про ознайомлення з його змістом, а у своїх поясненнях позивач та представник відповідача-2 також зазначали про те, що із вказаним розпорядженням роботодавець позивача не ознайомлював.

Тому суд погоджується із твердженнями позивача та його представника про безпідставність та необґрунтованість посилання представників відповідачів на таку підставу для звільнення позивача як неможливість виконання ним своїх посадових обов'язків, оскільки йому як землевпоряднику потрібно буде в літній час (у спеку, серед пилу), пройти пішки більше 85 кілометрів, тобто здійснити тривалу ходьбу, обмірявши особисто 20 тисяч гектарів землі.

Окрім того, як вбачається із дослідженої судом Посадової інструкції спеціаліста-землевпорядника сільської ради, у ній не вказано, що ця посада передбачає здійснення тривалої ходьби у літній період або значні фізичні чи психоемоційні навантаження.

При цьому, позивач у своїх письмових поясненнях також посилається на те, що його посадові обов'язки перед усім передбачають підготовку письмових матеріалів і роботу з документами, що за період роботи з 2006 року по 2017 рік виконання своїх посадових обов'язків він переважно здійснював, знаходячись на своєму робочому місці у приміщенні Федорівської сільської ради. Також із водієм Федорівської сільської ради або на власному транспортному засобі він періодично виїжджав до районного відділу земельних ресурсів у м. Пологи з метою надання інформації або отримання доручень та інколи він виїжджав на місцевість, беручи участь у встановленні та погодженні меж земельних ділянок або у розгляді земельних спорів.

Індивідуальна програма реабілітації інваліда № 450 від 22.05.2017 року також не містить висновку про те, що позивач не може виконувати покладені на нього посадові обов'язки, або що він не може за станом здоров'я виконувати посадові обов'язки спеціаліста або що виконання цих обов'язків створює небезпеку самому позивачу та членам трудового колективу, а лише містить рекомендацію щодо умов праці позивача з урахуванням стану його здоров'я.

У той же час, представниками відповідачів вказані твердження належними та допустимими доказами спростовані не були, як не було і доведено факт того, що виконувана позивачем робота дійсно була вимагала саме постійних (а не тимчасових чи разових) значних фізичних та психоемоційних навантажень і тривалої ходьби.

При цьому, суд не бере до уваги посилання представників відповідачів на той факт, що у сільській раді відсутні кошти для пристосування робочого місця ОСОБА_1 для забезпечення його потреб як інваліда, оскільки вони не підтверджені наданими до суду доказами, як і не зазначено, які саме заходи мали бути здійснені для пристосування робочого місця позивача до його потреб як інваліда, та не підтверджена і сама необхідність здійснення таких заходів у даному конкретному випадку.

Також суд не враховує посилання представників відповідачів на той факт, що у Федорівській сільській раді у сільській бібліотеці вже працює інвалід, оскільки ними не доведено, яким саме чином вказаний факт унеможливлює працевлаштування визнаного інвалідом позивача і створення належних та безпечних для його здоров'я умов праці.

Окрім того, як вбачається із п. 1.3. наявної у матеріалах справи копії посадової інструкції спеціаліста-землевпорядника сільської ради, спеціаліст-землевпорядник сільської ради призначається на посаду і звільняється з посади сільським головою за погодженням з начальником районного відділу земельних ресурсів відповідно до чинного законодавства.

У той же час у даному випадку звільнення позивача відбулося без відповідного погодження з начальником Відділу у Пологівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, що не заперечувалося і самим представником відповідача-2 у своїх поясненнях, наданих під час розгляду справи.

З огляду на викладене звільнення позивача з займаної посади не може вважатися таким, що проведене з дотриманням вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має бути поновлений на посаді спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, а розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 27.06.2017 року № 37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_1.» на підставі п.2 ст.40 КЗпП України повинно бути визнане протиправним та скасоване.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, судом враховано, що відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається із наданої Виконавчим комітетом Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області довідки від 08 вересня 2017 року № 1453, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 204,47 грн.

Враховуючи, що у період з 28 червня 2017 року по 09 січня 2018 року було 134 робочих дні (у період з 28 по 30 червня 2017 року - 2, у липні 2017 року - 21, у серпні 2017 року - 22, у вересні 2017 року - 21, у жовтні 2017 року - 21, у листопаді - 22, у грудні 2017 року - 20, у період з 01 по 09 січня 2018 року - 5), середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу складає 27398 (двадцять сім тисяч триста дев'яносто вісім) гривень 98 копійок (204,47 х 134 = 27398,98).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд керувався положеннями ст. 139 КАС України. При цьому, судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у даній справі має бути стягнуто з Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області у дохід держави у сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4-9, 14-15, 72-79, 132, 139, 143, 241-246, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноуса Володимира Івановича, Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, про визнання протиправним та скасування розпорядження сільського голови, поновлення на посаді та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 27.06.2017 року № 37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_1.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області.

Стягнути з Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу - з 28.06.2017 року по 09.01.2018 року включно у сумі 27398 (двадцять сім тисяч триста дев'яносто вісім) гривень 98 копійок. Виплату зазначеної суми провести за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Сягнути з Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Пологівський районний суд Запорізької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 18 січня 2018 року.

Суддя: