Справа № 826/16532/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Справа № 826/16532/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач-2) про зобов'язання Правобережного ОУПФУ в м. Києві повернути через ГУ ДКСУ у м. Києві позивачу кошти у сумі 10365,90 грн. як надмірно сплачені, стягнувши їх на її рахунок.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року адміністративний позов було задоволено частково: зобов'язано Правобережне ОУПФУ в м. Києві підготувати та подати до ГУ ДКСУ у м. Києві подання про повернення позивачу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 10 365,90 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 27.05.2016 р. № QS92992903.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що що органи ПФУ не мають можливості перевірити факт придбання позивачем житла вперше. З цих та інших підстав, апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та посилається на те, що нею було придбано житло вперше, а тому вона звільняється від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ст. 310 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апелянта, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.05.2016 р. на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 868, позивач придбала у власність квартиру АДРЕСА_1

Під час укладення договору купівлі-продажу квартири позивачем було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 10 365,90 грн. (1% від вартості квартири), що підтверджується квитанцією від 27.05.2016 р. № QS92992903.

Позивач, вважаючи, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачений ним помилково, так як житло придбано нею вперше, звернулася до відповідача-1 з приводу повернення помилково сплачених коштів у розмірі 10 365,90 грн.

Листом від 27.09.2016 № 28406/09 Правобережним ОУПФУ у м. Києві позивача було повідомлено про відсутність підстав для повернення сплаченого нею збору у зв'язку з тим, що органи ПФУ не володіють інформацією, яка б підтверджувала, що житло придбане вперше.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача-1 щодо невнесення відповідного подання до органів ДКСУ для повернення їй помилково сплачених коштів, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності правових підстав для відмови позивачу у поверненні сплачених коштів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України (далі - БК України), Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 р. № 1740 (далі - Порядок № 1740), Порядком казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 р. № 43 (далі - Порядок № 43), Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 р. № 226 (далі - Порядок № 226), Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 460/2011 (далі - Положення № 460/2011), постановою Кабінету міністрів України від 16.02.2011 р. № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» (далі - Постанова № 106).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 1 Закону № 400/97-ВР звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування осіб, які вперше придбавають житло, зокрема, зазначають - платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ і організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законом та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з п. 8 ст. 2, п. 10 ст. 4 № 400/97-ВР об'єктом оподаткування для платників збору визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

На обов'язкове державне пенсійне страхування для підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності та фізичних осіб, які придбавають нерухоме майно встановлюються ставки збору на рівні 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Пунктами 15-1, 15-3 Порядку № 1740 визначено, що обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ і організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законом та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Частиною 2 статті 45 БК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до Порядку № 43 органи Державного казначейства України у процесі казначейського обслуговування державного бюджету за доходами та іншими надходженнями формують розрахункові документи і здійснюють повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету та здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету на підставі виконавчого документа у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У п. 5 Порядку № 226 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з пп. 7 п. 4 Положення № 460/2011 казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

У додатку до Постанови № 106 передбачено, що контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна» покладено на Пенсійний фонд України.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що для громадян, які придбавають житло вперше, законодавством регламентовано пільгу у вигляді звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, законодавством України не визначено механізму перевірки відомостей про те, чи вперше особа придбала нерухомість, не існує єдиної бази, за допомогою якої можна визначити первинне придбання нерухомого майна особою, а також не існує органу, компетентного видавати довідки на підтвердження таких даних.

Разом з тим, зазначені обставини не можуть бути правовою підставою для позбавлення особи її прав на повернення помилково або надміру сплачених нею коштів, що були зараховані до бюджету, та покладення на неї додаткового тягаря зі сплати збору на обов'язкове пенсійне страхування при придбанні житла вперше за наявності вищезазначеної законодавчо регламентованої пільги.

Аналогічний правовий підхід застосовано Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 23 серпня 2017 року по справі № 813/904/17.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було надано суду всі належні та необхідні докази, які підтверджують сплату нею збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла, і відповідачем не спростовано її доводів щодо первинного придбання житла та не надано суду жодних належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів, які б підтверджували відсутність у позивача права на пільгу у вигляді звільнення від сплати вказаного збору у зв'язку з придбанням житла вперше.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що частиною 2 статті 77 КАС України обов'язок доказування в адміністративному судочинстві покладено на відповідача, тобто в даному випадку - Правобережне ОУПФУ в м. Києва.

З огляду на це, доводи апелянта про те, що він не має документів, підтверджуючих, що позивачем здійснено первинне придбання житла, є необґрунтованими.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, відмовивши позивачу у поверненні безпідставно сплачених коштів шляхом формування та направлення до органів ДКСУ подання щодо повернення їй безпідставно сплачених коштів, порушив законодавчі приписи, зокрема норми Закону № 400/97-ВР та Порядку № 1740, а отже, такі дії є протиправними.

Крім того, з наведених вище правових норм також вбачається, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок повернення особі безпідставно або надмірно сплачених коштів, що зараховані до бюджету, який передбачає складання та направлення органом, що контролює справлення відповідних надходжень бюджету, тобто в даному випадку, згідно з Постановою № 106, відповідачем у цій справі, подання до органів Казначейства про повернення особі безпідставно або надміру сплачених коштів.

Доводи апелянта про те, що нотаріус повинен був попередити позивача про відсутність в неї обов'язку зі сплати збору на обов'язкове пенсійне страхування, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки це не позбавляє позивача права на повернення безпідставно сплачених коштів.

Посилання апелянта на те, що відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно не можуть бути підставою для визнання позивача особою, яка придбала майно вперше, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки, як було встановлено вище, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження апелянтом не було надано жодних доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається, та спростовували б доводи позивача.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом правомірності своїх дій та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене та переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 16 січня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: