Справа № 534/1505/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий I інстанції: Удовіченко С.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 534/1505/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 на постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.11.2017р., повний тест постанови складено 01.11.2017 року, по справі № 534/1505/17

за позовом ОСОБА_3

до Інспектора роти №2 батальону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 453383 від 09 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.123 КУпАПу вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.11.2017 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову серії АР № 453383 від 09 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.123 КУпАПу вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю зясував обставини, які мають значення для справи, у звязку з чим дійшов помилкових висновків.

На підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, відповідно до оскаржуваної постанови серії АР № 453383 від 09.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 09.09.2017 року близько 09 год. 58 хв. у м. Кременчуці на перехресті вул. Ярмаркової та вул. Говорова ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номер ВІ9916В, проїхав залізничний переїзд в два ряди, чим порушив п.п. 20.4 ПДР України.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Згідно з п.20.4 Правил дорожнього руху України якщо перед переїздом немає дорожньої розмітки або дорожніх знаків, що визначають кількість смуг руху, рух транспортних засобів через переїзд дозволяється лише в один ряд.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підставою притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності стала та обставина, що водій здійснив проїзд залізничного переїзду у два ряди.

З метою доведення факту скоєння ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КпАП України та порушення п.20.4 ПДР України, відповідачем надано диск із відеозаписом адміністративного правопорушення ОСОБА_3

Із дослідженого диску із відеозаписом та стоп-кадру вбачається, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номер ВІ9916В, рухаючись через залізничний переїзд на перехресті вул. Ярмаркової та вул. Говорова у м. Кременчук здійснив проїзд останнього по правому краю проїзної частини.

При цьому, рух транспортних засобів на даному відрізку дороги здійснювався у два ряди в одному напрямку.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги диск із відеозаписом адміністративного правопорушення та стоп-кадр як доказ у зазначеній справі з тих підстав, що зазначені докази не фіксують рух транспортного засобу під керування позивача в другий ряд на залізничних коліях, оскільки у ході судового засідання встановлено, що останні містять доказову інформацію стосовно руху водія по правому краю проїзної частини, що також не заперечувалось позивачем у позовній заяві.

Згідно з п.10.4 Правил дорожнього руху України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі вїзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до п.11.2 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, обїзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивачем не були порушені правила проїзду через залізничні переїзди, що встановлені п.20 Правил дорожнього руху України, оскільки ОСОБА_3 здійснював рух якнайближче до правого краю проїзної частини, при цьому другий ряд руху, а саме лівий, був сформований іншими транспортними засобами.

Одночасно, колегія суддів зауважує, що в силу п.1.4 Правил дорожнього руху України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_3 під час руху вірно обрано відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в одному напрямку, та в таких діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що позивач на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення не заперечував проїзд другим рядом через залізничний переїзд, що, на думку відповідача, є одним із доказів вини, оскільки як встановлено судовим розглядом, у таких діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії АР № 453383 від 09 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.123 КУпАП є незаконною, з огляду на що підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню.

Згідно з ч.3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.123 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. 243, 250, 286, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.11.2017р. по справі № 534/1505/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення серії АР № 453383 від 09.09.2017 року.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.123 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5