Справа № 808/2498/17
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2018 рокусправа № 808/2498/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Богданенка І.Ю.,

судді: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 27 грудня 2017 року),

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 02 січня 2018 року),

державного підприємства "Конярство України": не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги державного підприємства "Конярство України" та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року (ухвалену в м. Запоріжжі суддею Лазаренком М.С.)

у справі №808/2498/17

за позовом комунального підприємства "Зоря Сходу" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року комунальне підприємство "Зоря Сходу" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області звернулося в Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, з урахуванням уточнень, прийнятих судом, про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок; зобовязання надати дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2015,0000 га, 2351,5957 га і 1574,1528 га в постійне користування, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, викладене листом від 03 серпня 2017 року №0-8-0.3-4371/2-17 про відмову комунальному підприємству Зоря Сходу Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2015,0000 га, 2351,5957 га, 1574,1528 га в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати комунальному підприємству Зоря Сходу Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області () дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2015,0000 га в постійне користування, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати комунальному підприємству Зоря Сходу Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області () дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2351,5957 га в постійне користування, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати комунальному підприємству Зоря Сходу Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області () дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 1574,1528 га в постійне користування, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державне підприємство "Конярство України" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції вирішені питання, які стосуються прав та інтересів підприємства, з порушенням норм матеріального і процесуального права, не зясуванням належним чином всіх обставини, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

За доводами державного підприємства "Конярство України" судом першої інстанції не досліджені обставини правового статусу земельних ділянок та не враховано, що підприємство є постійним землекористувачем цих земельних ділянок за цільовим призначенням із сплатою земельного податку; надання відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування за клопотаннями позивача є початком реалізації процедури відведення земельних ділянок, що можливо лише після припинення права підприємства на користування землями в порядку передбаченому законодавством, проте підприємство використовує земельні ділянки на законних підставах; відповідач правомірно відмовив у наданні дозволу, оскільки місце розташування земельних ділянок не відповідає вимогам частини 3 статті 116 земельного кодексу України; висновок суду першої інстанції, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою не порушує права підприємства, оскільки надання дозволу не є передачею земельних ділянок у користування не відповідають обставинам справи та чинному законодавству, що призвело до ухвалення протиправного судового рішення, яке порушує законні права та інтереси підприємства.

Крім того, державне підприємство "Конярство України" зазначає, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення підприємства третьої особою, без повідомлення підприємства про наявність судового провадження і подання цього клопотання, про можливе порушення прав, як землекористувача.

Також, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобовязання видати дозволи на розробку проекту землеустрою, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

За доводами Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відповідач є місцевим органом виконавчої влади, який наділений повноваженнями надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Запорізької області, а тому Запорізький окружний адміністративний суд не наділений такими повноваженнями та не має права перебирати на себе не властиві функції, які належать виключно відповідачу, як субєкту владних повноважень; суд першої інстанції знівелював поняття адміністративного розсуду у спірних відносинах.

Представник державного підприємства "Конярство України", будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

До Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, електронною поштою, надійшла заява державного підприємства "Конярство України" про відкладення розгляду справи на іншу дату, у звязку з тим, представник перебуває у відрядженні у м. Полтава.

Вказана заява не скріплена електронно-цифровим підписом.

Підпунктом 2.2.18 пункту 2.2 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №174 визначено, що для підтвердження офіційного статусу документів, отриманих електронною поштою, не скріплених електронно-цифровим підписом, або отриманих каналами факсимільного зв'язку, повинні бути надані (надіслані) їх оригінали. До підтвердження оригіналами такі документи мають статус інформаційних.

Оригінал заяви про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходив.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з цим, державне підприємство "Конярство України" доказів направлення представника у відрядження не подало, про наявність перешкод для подання цих доказів не зазначило.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що у відповідності до частини 1 статті 55 Кодекс адміністративного судочинства України, сторона в адміністративній справі може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Кодексом адміністративного судочинства України не обмежується кількість представників сторони, які можуть брати участь в адміністративному процесі.

Державне підприємство "Конярство України" не вказує на існування обставин, що перешкоджають взяти участь у розгляді справи іншим представником.

Отже, підстав для задоволення заяви про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції не знаходить.

У судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги управління, просить задовольнити апеляційну скаргу державного підприємства "Конярство України".

Представник комунального підприємства "Зоря Сходу" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області у судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційних скарг.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу державного підприємства "Конярство України", Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області наводить ідентичні доводи, викладені у власній апеляційній скарзі, та просить скасувати судове рішення в частині покладення обовязку відповідача вчинити певні дії.

Комунальне підприємство "Зоря Сходу" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області подало відзив на апеляційну скаргу державного підприємства "Конярство України", в якій посилаючись на законність судового рішення та необґрунтованість скарги, просить відмовити в її задоволенні.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, не спростовуються учасниками справи, комунальне підприємство "Зоря Сходу" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із клопотаннями від 12 червня 2017 року:

№3 (вхідний №19-5318/0/5-17 від 13 червня 2017 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2015,000 га в постійне користування, цільове призначення земельних ділянок, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель (код КВЦПЗ: Розділ: Секція А 01; Підрозділ: 01.01; Код розділу КВЕД 01), землі сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та відображені в графічних матеріалах. До клопотання додані загальна схема розміщення земельних ділянок та схеми розміщення окремих земельних ділянок (т. 1 а.с. 30-44);

№4 (вхідний №19-5319/0/5-17 від 13 червня 2017) року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2351,5957 га в постійне користування, цільове призначення земельних ділянок, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель (код КВЦПЗ: Розділ: Секція А 01; Підрозділ: 01.01; Код розділу КВЕД 01), землі сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та відображені в графічних матеріалах. До клопотання додані загальна схема розміщення земельних ділянок та схеми розміщення окремих земельних ділянок (т. 1 а.с. 45-68);

№5 (вхідний №19-5320/0/5-17 від 13 червня 2017 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 1574,1528 га в постійне користування, цільове призначення земельних ділянок, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель (код КВЦПЗ: Розділ: Секція А 01; Підрозділ: 01.01; Код розділу КВЕД 01), землі сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та відображені в графічних матеріалах. До клопотання додані загальна схема розміщення земельних ділянок та схеми розміщення окремих земельних ділянок (т. 1 а.с. 69-87).

У кожному з наведених клопотань, позивач вказав, що не додає письмову згоду землекористувача внаслідок неможливості його встановлення, окільки відомості про землекористувачів земельних ділянок в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Рішенням від 03 серпня 2017 року №0-8-0.3-4371/2/17, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 2015,0000 га, 2351,5957 га, 1574,1528 га постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (т. 1 а.с. 101-102).

Рішення відповідача обґрунтовано тим, що подані на розгляд документи не визначають правових підстав для відведення земельних ділянок у розумінні правосубєктності відповідно до статті 22 Земельного кодексу України, не обґрунтовують відведення комунальному підприємству земельних ділянок вказаними площами із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також, відповідач вказав, що подані графічні матеріали не містять зазначення місця розташування земельних ділянок, їх розміру.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, як суб'єкт владних повноважень, не довело правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою; клопотання позивача відповідають вимогам, встановленим Земельним кодексом України; відмова протиправно ґрунтується підставами, які не передбачені Земельним кодексом України чи іншими законодавчими актами; як наслідок, обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача видати дозволи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до статті 3 Земельного кодексу України, правове регулювання земельних відносин здійснюється Конституцією України, нормами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Статтею 4 Земельного кодексу України передбачено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з частинами 1, 2 статті 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Частиною 3 статті 22 Земельного кодексу України встановлено, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції для розміщення власної інфраструктури.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Судом першої інстанції правомірно на підставі змісту клопотань та додатків до них, встановлено, що клопотання позивача про надання дозволів відповідають вимогам, встановленим частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Вичерпними підставами відмови у наданні такого дозволу можуть бути лише випадки встановлені частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України.

З урахуванням викладеного, відмова у наданні дозволів з підстави того, що подані на розгляд документи не визначають правових підстав для відведення земельних ділянок у розумінні правосубєктності відповідно до статті 22 Земельного кодексу України, не обґрунтовують відведення комунальному підприємству земельних ділянок вказаними площами із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суперечить положенням частини 3 статті 123 Земельного кодексу України та створює обставини позаправового регулювання спірних земельних відносин сторін.

Таким чином, рішення від 03 серпня 2017 року №0-8-0.3-4371/2/17 прийнято Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області не на підставах, що передбачені законами України.

Обрання способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин визначається судом з урахуванням змісту частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній нас прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови), принципів адміністративного судочинства та положень частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи встановлено частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній нас прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови), відповідно до якої у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язати вичинити певні дії, а також суд може прийняти й іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній нас прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови), не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відповідно до практики Верховного Суду України отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі. Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року № 21-3690а15, від 13 грудня 2016 року №21-2573а16.

У випадку задоволення позовних вимог щодо зобовязання видати дозвіл на розробку проекту із землеустрою, може виникнути ситуація, коли заявник після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки буде позбавлений можливості безпосередньо отримати у власність цю земельну ділянку, тобто очікування та затрати позивача будуть невиправданими.

У силу вимог Земельного кодексу України розгляд заяви про надання дозволу та безпосередньо прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність віднесено до повноважень відповідача, тобто, зокрема відповідач має визначитися з наявністю або відсутністю визначених законодавством підстав для видачі вказаного дозволу.

Отже, задоволення позовних вимог шляхом зобовязання видати дозвіл на розробку проекту із землеустрою без відповідного рішення відповідача про надання або відмову у наданні дозволу, фактично порушить закріплені законом виключні повноваження та зобов'яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Разом з цим, як підтверджується змістом рішення від 03 серпня 2017 року №0-8-0.3-4371/2/17, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області визначилося з підставами та прийняло відповідне рішення, отже реалізувало свої виключні повноваження.

У рішенні від 16 вересня 2015 у справі №21-1465а15 Верховний суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

До аналогічних висновків дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 19 травня 2016 по справі К/800/32729/15, який погодився із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, які зобовязали орган землересурсів видати дозвіл на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства і зазначив, що правильним способом захисту порушеного права, незважаючи на виключну компетенцію відповідача, буде саме зобовязання органу землересурсів видати необхідний дозвіл.

Будь-яка зацікавлена особа наділена правом звернення до уповноваженого органу з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, який може надано їх за результатами розгляду клопотання. При цьому, Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти не містять обмежень щодо того, одна чи декілька осіб можуть отримувати такий дозвіл одночасно стосовно однієї земельної ділянки.

Надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування не порушує права державного підприємства Конярство України, оскільки надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є передачею земельних ділянок у користування і не припиняє існуючі відносини підприємства до цих ділянок, як підприємство безпідставно ототожнює і розуміє ці процеси.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено, постанову суду першої інстанції у справі необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги державного підприємства "Конярство України" та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 18 січня 2018 року.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим