Справа № 826/4381/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 січня 2018 року № 826/4381/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді-доповідача Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26 грудня 2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - ОВПП ДФСУ), та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року № , відповідно до якого нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що фіскальним органом нараховано штрафні санкції в порушення законодавства, без урахування фактичних обставин, упереджено та нерозсудливо, порушивши при цьому строк, протягом якого може бути нарахована пеня за законом за результатами перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

Після проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Укрнафта» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за низкою зовнішньоекономічних договорів (контрактів) ОВПП ДФСУ складено Акт перевірки № 2092/28-10-14-02/00135390, відповідно до якого відповідач дійшов висновків про наявність порушень Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 09 грудня 2016 року, а саме: строків надходження валютної виручки, зокрема:

- за контрактом № 20/1766-НП від 16.12.2014 на суму 138 092,65 дол. США у кількості 1 день прострочення;

- за контрактом № 20/1068-НП від 11.08.2014 на суму 144 749,50 дол. США у кількості 1 день прострочення;

- за контрактом № 20/1447-МТР від 24.10.2014 на суму 3 319 720,00 дол. США у кількості 1 день прострочення;

- за контрактом № 2Р/2013 від 17.10.2013 на суму 90 252,00 євро у кількості 1 день прострочення;

- за контрактом № 216/2014 від 13.10.2013 на суму 980 000,00 євро у кількості 1 день прострочення;

- за контрактом № 38/2015 від 06.03.2015 на суму 263 056,00 дол. США у кількості 1 день прострочення;

- за контрактом № 22/2015 від 09.02.2015 на суму 2 000,00 євро у кількості 32 дня прострочення;

- за контрактом № 255/2013 від 25.09.2013 на суму 287 130,40 євро у кількості 1 день прострочення;

- за контрактом № 218/2013 від 17.07.2013 на суму 461 851,02 дол. США у кількості 1 день прострочення;

- за контрактом № 9Р/2015 від 27.02.2015 на суму 106 994,40 євро у кількості 1 день прострочення.

15 грудня 2016 року позивач подав свої заперечення стосовно Акту перевірки, проте листом № 13242/10/28-10-14-02-10 від 21 грудня 2016 року відповідач відхилив заперечення.

28 грудня 2016 року позивач отримав оскаржуване податкове повідомлення рішення від 26 грудня 2016 року, відповідно до якого відповідачем нараховано 398 185,99 грн. пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (валютного законодавства).

Не погодившись із зазначеним повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до Державної фіскальної служби України, проте рішенням № 4821/6/99-99-11-01-02-25 від 10 березня 2017 року податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Оскаржуючи податкове повідомлення-рішення до суду, позивач зазначає, що вищезазначені контракти, відповідно до яких ПАТ «Укрнафта» здійснювало експорт зазначеної вартості, передбачають 89-денний строк здійснення оплати за поставлений товар. Датою поставки вважається дата митного оформлення експорту товару (оформлення вивізної митної декларації/бортового коносаменту).

Станом на вищезазначені дати експорту товару відповідно до вимог Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон № 185) постановами Національного банку України було запроваджено 90-денний строк розрахунків.

Оскільки у ПАТ «Укрнафта» не було правових підстав для звернення до МКАС при ТПП України до закінчення передбаченого контрактами 89-денного строку для оплати за експортований товар, позивач звернувся до МКАС при ТПП України на 90 день після оформлення експорту товару, що співпадав з 90 днем такого строку, визначеного Законом.

При цьому у кожному зазначеному відповідачем випадку 90 день строку припадав або на святковий, або на вихідний день, у зв'язку з чим, як вважає позивач, він не мав об'єктивної можливості звернутися до МКАС при ТПП України саме на 90 день строку, і зробив це у першу ж можливу дату, що припадала на робочий день.

У цьому зв'язку позивач вважає, що існують підстави для застосування аналогії закону в порядку частини сьомої статті 9 КАС України, як вчиняють у таких випадках суди, оскільки Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не передбачає подібної ситуації.

Крім того позивач вважає, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні перерахунок пені у грошову одиницю України не відповідає положенням Закону, а висновки фіскального органу не враховують фактичних обставин, які мають суттєве значення та пояснюють невірне зазначення суми заборгованості за заявою № 10/1655 від 11.06.2015 внаслідок допущеної описки (технічної помилки), яка не вплинула на суму виручки ПАТ «Укрнафта» від експортної операції.

У свою чергу відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що строк, визначений Законом для зарахування на валютні рахунки виручки резидентів від експорту продукції обраховується у календарних днях, тому, надаючи відстрочку платежу, резидент має враховувати всі можливі ризики та час, який необхідний для зарахування валютної виручки на валютний рахунок резидента з моменту здійснення платежу нерезидентом, у тому числі вихідні, неробочі та святкові дні. Крім того, відповідач в частині невірного зазначення позивачем суми заборгованості під час звернення з позовною заявою вказує на те, що пред'явлення позовних вимог на суму меншу, ніж сума простроченої дебіторської заборгованості або подача позову із запізненням не може бути підставою для зупинення нарахування пені раніше дати позову та зупинення нарахування пені на суму більшу суми позову.

Також відповідач вважає, що граничні строки застосування штрафних санкцій до платника податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а розмір пені обрахований відповідно до умов Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Постанови Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136 «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями» та відповідає валютному курсу НБУ на день виникнення заборгованості.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів, дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення.

Згідно пункту 1 Постанови Національного банку України від 01 грудня 21014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» чинними на час здійснення операцій та настання строку розрахунків та на підставі частини шостої статті 1 Закону № 185 розрахунки за операціями здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Отже, імперативною нормою Закону визначено максимально допустимий термін з настанням якого, у разі не виконання вимоги закону (зарахування валютної виручки на рахунок резидента), починається нарахування пені, який складає 90 днів і обраховується у календарних днях.

Як вбачається з матеріалів справи, усі контракти за участю ПАТ «Укрнафта», щодо яких йдеться у спірному податковому повідомленні-рішенні, передбачають 89 - денний строк для здійснення оплати за поставлений товар. При цьому датою поставки вважається дата митного оформлення експорту товару (оформлення вивізної митної декларації/бортового коносаменту).

Виходячи з висновків Акту перевірки № 2092/28-10-14-02/00135390 від 09 грудня 2016 року, ПАТ «Укрнафта» звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгівельно-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТТП) з позовними заявами з порушенням строку зарахування виручки резидентів в іноземній валюті від експорту продукції в 1 (один) день, а саме у такі дати: 10 березня 2015 року, 05 та 12 травня 2015 року, 02 та 30 червня 2015 року та 06 липня 2015 року.

Оскільки у позивача не виникало правових підстав для звернення до МКАС при ТТП до закінчення передбаченого контрактами 89-денного строку для оплати за експортований товар, він звернувся до МКАС при ТТП на 90-й день після оформлення експорту товару, що співпав з 90-м днем строку зарахування виручки резидентів в іноземній валюті від експорту продукції, встановленого Законом № 185, при цьому посилається на обставини співпадіння останнього дня такого строку на вихідний або святковий день.

Судом проаналізовано та перевірено дані обставини та з'ясовано, що дійсно останній 90-й день строку для звернення до МКАС при ТТП у кожному випадку та кожним контрактом, щодо яких йдеться у спірному податковому повідомленні рішенні від 26 грудня 2016 року, припадав на святковий або вихідний день, а саме:

- оскільки 02 травня 2015 року (субота), в силу частини третьої статті 67 Кодексу законів про працю України 04 травня 2015 року (понеділок) також був вихідним днем, а 03 травня 2015 року (неділя), позивач звернувся до МКАС при ТТП у першу можливу дату - 05 травня 2015 року;

- оскільки 09 травня 2015 року (субота) - святковий день, в силу частини третьої статті 67 Кодексу законів про працю України 11 травня 2015 року (понеділок) також був вихідним днем, а 10 травня 2015 року (неділя), позивач звернувся до МКАС при ТТП у першу можливу дату - 12 травня 2015 року;

- оскільки 08 березня 2015 року (неділя) - Міжнародний жіночий день, в силу частини третьої статті 67 Кодексу законів про працю України 09 березня 2015 року (понеділок) також був вихідним днем, тому позивач звернувся до МКАС при ТТП у першу можливу дату - 10 березня 2015 року;

- оскільки 31 травня 2015 року (неділя) - Трійця (святковий день, релігійне свято), в силу частини третьої статті 67 Кодексу законів про працю України 01 червня 2015 року (понеділок) також був вихідним днем, позивач звернувся до МКАС при ТТП у першу можливу дату - 02 червня 2015 року;

- оскільки 28 червня 2015 року (неділя) - День Конституції, в силу частини третьої статті 67 Кодексу законів про працю України 29 червня 2015 року (понеділок) також був вихідним днем, позивач звернувся до МКАС при ТТП у першу можливу дату - 30 червня 2015 року;

- оскільки 04 липня 2015 року (субота), а 05 липня 2015 року (неділя) - вихідні дні, позивач звернувся до МКАС при ТТП у першу можливу дату - 06 липня 2015 року.

Згідно змісту листа голови МКАС при ТТП України Селівона М.Ф. від 22 березня 2017 року № 821/14-7 (міститься у матеріалах справи) у встановлені законодавством вихідні, святкові та інші неробочі дні, а також у суботу та неділю, у тому числі 03 травня 2015 року, 10 травня 2015 року, 09 березня 2015 року, 31 травня 2015 року, 28 червня 2015 року, 4 липня 2015 року МКАС при ТТП не працював.

Отже, суд приходить до висновку, що за об'єктивних обставин, позивач не міг звернутися до МКАС при ТТП в останній день передбаченого контрактами та Законом № 185 строку, якій припадав на вихідний або святковий день, тому зробив це у кожному випадку, щодо якого йдеться у спірному податковому повідомленні-рішенні, у першу ж можливу дату.

Закон № 185 не містить положень, які б передбачали ситуацію, за якої останній день строку зарахування виручки резидентів в іноземній валюті від експорту продукції припадав би на вихідний, святковий або інший неробочий день.

у даному випадку суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, зокрема частину п'яту статті 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин, доводи позивача стосовно наявності об'єктивних причин - співпадіння останнього дня для звернення до МКАС при ТТП з вихідними та святковими днями, за яких він звернувся до суду у першу ж можливу дату заслуговують на увагу та приймаються судом, через що суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року є протиправним та підлягає скасуванню в частині контрактів:

- № 20/1766-НП від 16.12.2014 на суму 138 092,65 дол. США;

- № 20/1068-НП від 11.08.2014 на суму 144 749,50 дол. США;

- № 20/1447-МТР від 24.10.2014 на суму 3 319 720,00 дол. США;

- № 2Р/2013 від 17.10.2013 на суму 90 252,00 євро;

- № 216/2014 від 13.10.2013 на суму 980 000,00 євро;

- № 38/2015 від 06.03.2015 на суму 263 056,00 дол. США;

- № 255/2013 від 25.09.2013 на суму 287 130,40 євро;

- № 218/2013 від 17.07.2013 на суму 461 851,02 дол. США;

- №9Р/2015 від 27.02.2015 на суму 106 994,40 євро.

В частині контракту № 22/2015 від 09 лютого 2015 року на суму 2 000,00 євро, за яким фіскальним органом нараховано пеню на 32 дня прострочення, судом встановлено наступне.

Відповідно до митних декларацій № 110090000/2015/001717 та № 110090000/2015/001737 від 13 березня 2015 року ПАТ «Укрнафта» поставило нерезиденту товар на суму 17 239,82 євро та 17 208,10 євро відповідно.

Останній день зарахування валютної виручки за вказану експортовану продукцію припав на 11 червня 2015 року.

11 червня 2016 року ПАТ «Укрнафта» звернулося до МКАС при ТТП з заявою про збільшення позовних вимог, у якій допустило технічну помилку у зазначенні суми оплати за поставлений товар: замість суми 34 447,92 євро зазначило суму 32 447,92 євро, тобто менше на 2 000,00 євро.

При цьому, до заяви долучено копії митних декларацій та рахунків до них, з яких вбачається вірна сума - 34 447,92 євро.

Як зазначає позивач технічна описка не вплинула на суму виручки, яка була зарахована на валютний рахунок ПАТ «Укрнафта» у зв'язку з експортом товару за митними деклараціями, тому у Акті перевірки відповідача від 09 грудня 2016 року також вірно зазначено, що нерезидент погасив заборгованість по даному контракту у повному розмірі.

Разом з тим, саме на суму 2 000,00 євро відповідачем нараховано пеню у спірному податковому повідомленні-рішенні і таке нарахування відповідач в цій частині обґрунтовує тим, що позивач не звертався до МКАС при ТТП про зміну позовних вимог у зв'язку з технічною помилкою, не подавав нової позовної заяви і позовних вимог на дану суму не збільшував.

Суд критично сприймає такі доводи відповідача та вважає, що доданими до матеріалів справи доказами підтверджується, що зазначення невірної суми обумовлено суто технічною помилкою і не впливає на суму виручки, яка була зарахована на валютний рахунок ПАТ «Укрнафта». Обставини допущення описки у документах, що подавалися до МКАС при ТТП, не були належним чином з'ясовані та враховані фіскальним органом під час перевірки, через що відповідачем зроблено помилкові та передчасні висновки.

За таких обставин спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню повністю.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та наявності порушеного права, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2016 року.

3.Присудити на користь ПАТ «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, ) судові витрати у розмірі 5 972 (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн., 79 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статті 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя -доповідач В.І. Келеберда