Справа № 720/1536/17
Суддя: Ляху Г. О.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 720/1536/17
Провадження № 2-а/727/8/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

за участю секретаря Факащук А.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, що з 1970 року розпочав свою трудову діяльність в колективному господарстві «Память Ілліча», правонаступником якого став СС «Раранча», с. Рідківці Новоселицького району. У вказаному колгоспні працював з 1970 року по 1972 рік та з 1984 року по 1997 рік. На даний час перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію за віком з 2010 року. Його загальний трудовий стаж складає 24 роки. В липні 2017 року у звязку з малим розміром пенсії звернувся до пенсійного фонду для проведення перевірки чи всі роки трудової діяльності були зараховані пенсійним фондом до його трудового стажу. Однак при перевірці трудової книжки було встановлено, що за роки його роботи в колективному господарстві «Память Ілліча», СС «Раранча» з 1970-1972 роки та 1984 1997 роки зараховано не повні роки трудової діяльності, а лише фактична кількість відпрацьованих трудоднів. У липні 2017 року він звернувся до головного управління Пенсійного України в Чернівецькій області із зверненням про здійснення перерахунку вже призначеної пенсії із зарахуванням повного трудового стажу за роки роботи у вказаному в колективному господарстві за 1970-1972 роки та 1984-1997 роки. У здійснені перерахунку йому було відмовлено, у звязку із відсутністю підстав для його проведення. Таким чином, вважає, дії відповідача неправомірними, у звязку із чим просив визнати протиправним дії відповідача і зобовязати його здійснити перерахунок пенсії та зарахувати до загального страхового стажу період його роботи в колективному господарстві «Память Ілліча» за 1971 рік та з 1984 по 1995 роки.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що з серпня 2010 року позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року. 06 липня 2017 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії за віком. В результаті проведеної перевірки пенсійної справи позивача та наданих документів, було встановлено, що його страховий стаж обчислено вірно, а за період роботи в колективному господарстві «Память Ілліча» з 1971 року по 1997 рік враховано в загальний страховий стаж при призначенні пенсії за віком фактична відпрацьована кількість трудоднів, оскільки в архів колективним підприємством не було подано дані про встановлений мінімум трудоднів за вказані роки, а подано лише дані про фактичну кількість відпрацьованих днів. Відтак, підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу не було, тому просив суд в задоволенні позову відмовити.

Допитані судом як свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що протягом тривалих років вони працювали в колективному господарстві «Память Ілліча», СС «Раранча» с. Рідківці Новоселицького району. Разом з ними протягом 1970-1972 років та 1984-1997 років працював і позивач цілі робочі дні на посаді «телятниці», «доярки», «працівниці рільної бригади» та виконував за ці роки встановлені річні трудодні.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до положень частини 1 статті 26 вищевказаного Закону України з наступними доповненнями «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 24 Закону визначено, що страховий стаж це період, протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, який набутий особою до 01 січня 2004 року і який прирівнюється до страхового.

Судом встановлено, позивач з 2010 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та отримує пенсію за віком при загальному страховому стажі роботи 22 роки 1 місяць 1 день.

В липні 2017 року позивач звернувся із заявою до головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про здійснення перерахунку вже призначеної пенсії із урахуванням повного трудового стажу за роки роботи в колективному господарстві «Память Ілліча», СС «Раранча», с. Рідківці Новоселицького району за 1970-1972 роки та 1984-1997 роки.

Листом головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області № 211/П-11 від 17 липня 2017 року відповідач відмовив позивачу у проведенні вказаного перерахунку, посилаючись на те, що з 2010 року він отримує пенсію за віком. Страховий стаж обчислено відповідно до наданої трудової книжки та архівної довідки КУ «Новоселицького трудового архіву» про роботу в колективному господарстві «Память Ілліча», СС «Раранча», с. Рідківці Новоселицького району в період з 1971 року по 1972 рік та з 1984 року по 1997 рік. З вказаної довідки було встановлено, кількість відпрацьованих трудоднів, однак був відсутній встановлений мінімум. У звязку, із відсутністю в первинних документах встановленого мінімуму йому було зараховано фактичну відпрацьовану кількість днів, а саме 2437 днів, або 7 років 11 місяців 24 дня. Вказаний період роботи був зарахований в загальний страховий стаж при призначенні пенсії.

Як вбачається з архівної довідки КУ «Новоселицький трудовий архів» № 436 від 27 липня 2017 року позивач працював в колективному господарстві «Память Ілліча», СС «Раранча», с. Рідківці Новоселицького району в період з 1971 по 1972 роки та з 1984 по 1997 роки.

Аналогічне вбачається з трудової книжки позивача.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку або інші докази, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п.18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З листа Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області № 3946 від 12 грудня 2017 року вбачається, що 06 травня 2011 року СС «Раранча» було ліквідовано.

Відповідно до довідки Рідківської сільської ради Новоселицького району від 27 грудня 2017 року в 2001 році в приміщенні Рідківської сільської ради Новоселицького району, де на той час була розташована адміністрація колективного господарства «Память Ілліча», СС «Раранча» відбулася пожежа, у звязку із чим архівні данні були знищені.

З книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспника, особового рахунку № 135 вбачається, що ОСОБА_1 з 1983 року по 1984 рік працювала в колективному господарстві «Память Ілліча», на посаді «телятниці» з встановленим річним мінімум трудової участі - 250 та з виконаним річного мінімуму трудової участі - 325.

Дослідженим судом в судовому засіданні оригіналом трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 підтверджується, що за період її роботи в колективному господарстві «Память Ілліча», СС «Раранча» за 1971 рік та за 1984- 1995 роки нею був відроблений щорічний мінімум трудоднів (відроблені трудодні вказані у рядку № 5, встановлений мінімум вказаний у рядку № 6).

Слід зазначити, що позивач надав суду виписки із протоколів загальних зборів колективного господарства «Память Ілліча», СС «Раранча» за 1971 рік та за 1984- 1995 роки.

Їх дослідженням та аналізом встановлено, що щорічний мінімум трудоднів встановлений загальними зборами господарства за вказані роки повністю співпадає із мінімумом трудоднів зазначених у рядку № 6 трудової книжки позивача.

Виписки із протоколів загальних зборів колективного господарства «Память Ілліча», СС «Раранча» за 1971 рік та за 1984-1995 роки підписані головою та скріплені печаткою господарства, а тому є належними та допустимими доказами. Із урахуванням їх ідентичності записів в трудовій книжці позивача, дані виписки із протоколів поряд із трудовою книжкою позивача є достовірним доказом, який підтверджує щорічний мінімум трудоднів встановлений загальними зборами господарства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в України ґрунтується на принципах, згідно з яким ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачене законодавством. Одночасно ця норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти в межах повноважень і способом, передбачений законодавством України.

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

В трудовій книжці позивача наявні записи про його роботу в колективному господарстві «Память Ілліча», СС «Раранча», с. Рідківці Новоселицького району, тобто, підтверджено його трудовий стаж за вказані роки в колективному господарстві та виконання ним встановленого мінімуму трудоднів, однак він не був зарахований при розрахунку призначеної позивачу пенсії, тому суд вважає, що даний стаж роботи має бути зарахований позивачу до загального страхового стажу.

Доводи відповідача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії та зарахування до загального страхового стажу періоди роботи позивача в колективному господарстві «Память Ілліча», СС «Раранча», с. Рідківці Новоселицького району повні 1971 рік та з 1984 року по 1995 рік, так як господарством не подано до архіву форми № 14 на підтвердження виконання позивачем мінімуму трудоднів за вказані роки, суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач жодним чином не спростував відомості викладені в трудовій книжці позивача про стаж його роботи та про виконання останнім встановленого підприємством мінімуму трудоднів, які підтвердились виписками із протоколів загальних зборів колективного господарства «Память Ілліча», СС «Раранча» за 1971 рік та за 1984- 1995 роки.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтується на законі і підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У звязку із цим, судовий збір в сумі 640 гривень, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь державного бюджету України.

На підставі ст.ст. 19, 24, 46 Конституції України, ст.ст. 24, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 1, 20, 24, 26, 45, 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд керуючись ст.ст. 5, 6, 14, 72, 90, 94, 139, 241-246, 295, 370 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії і зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу повні роки за 1971 рік та 1984-1995 роки її роботи в колективному господарстві «Память Ілліча», селянській спілці «Раранча», с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області.

Зобовязати головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії та зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу повні роки її роботи в колективному господарстві «Память Ілліча», селянській спілці «Раранча», с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області за 1971 рік та 1984-1995 роки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: