Справа № 266/5239/17
Суддя: Шишилін О. Г.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/5239/17
Провадження № 2-а/266/27/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області

в складі головуючого судді: Шишиліна О.Г.

за участі секретаря: Широкової Г.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції Доннецької області в м. Маріуполі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_2 (далі Відповідач 1), Управління патрульної поліції Доннецької області в м. Маріуполі (далі Відповідач 2) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивовані тим що, 17.12.2017 Відповідачем 1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №239143 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 1020 грн. за порушення ч. 5 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови Позивач 17.12.2017, о 12 год. 07 хв. керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML 320, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17 на розмітці 1.30 не являючись інвалідом та не перевозив інвалідів, чим порушив п. 8.4.г. ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. Позивач свою провину заперечує, вини не визнає та вважає, що не порушував правил дорожнього руху, виходячи з наступного: він дійсно 17.12.2017, о 12 год. 07 хв. керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML 320, державний номерний знак НОМЕР_1, при цьому поставлені йому за провину дій не вчиняв, свій транспортний засіб у зоні дії дорожнього знаку 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17 на розмітці 1.30 не зупиняв. Зупинився фактично на вимогу працівників поліції. Розмітку місць для стоянки інвалідів не порушував і стоянку із відповідним зображенням для паркування інвалідів не займав, а лише заїхав на це місце заднім ходом для здійснення розвороту. Крім того він взагалі не бачив розмітку 1.30 «Місце для інвалідів» на місці стоянки транспортних засобів в зоні дії дорожнього знаку 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідач 1 , крім посилання на дорожній знак 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17 не надав доказів, які б беззаперечно посвідчували його твердження про те, що місце для паркування, яке розташоване в м. Маріуполі по вул.. Лінника, 74 в цілому є виключно місцем для паркування інвалідів, або паркувальне місце, де знаходився його автомобіль, позначено розміткою 1.30. Він не визнавав факту скоєння ним адміністративного правопорушення. Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку із тим, що у нього погіршилося самовідчуття доказів на поважність неявки не надав.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, проте від Відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в яких він позов не визнав з підстав його незаконності, необґрунтованості та безпідставності. Щодо порушення зазначив, що під час спілкування з громадянами 17.12.2017 р. інспектором УПП ОСОБА_2 в Приморському районі м Маріуполя на вул.. Лінника, буд 74 ( біля будівлі залізничного вокзалу) близько 12 год. 07 хв. було помічено транспортний засіб позивача, під його керуванням який здійснив зупинку з порушенням ПДР, а саме здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17 на розмітці 1.30 не являючись інвалідом та не перевозив інвалідів, у звязку із чим встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, розяснивши права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, Відповідачем 1 було винесено на місці вчинення правопорушення відносно Позивача постанову за ч. 5 ст. 122 КУпАП. Вважає, що співробітник УПП діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами. Просив відмовити у задоволенні позову. На підтвердження обставин вчинення правопорушення надав наявний відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного на dvd-диску.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом встановлено, що у постанові серії ЕАА № 239143 від 17.12.2017 p., яка була прийнята інспектором УПП у м. Маріуполілейтенантом поліції- Торчило ОСОБА_3, 17.12.2017 р. о 12 год. 07 хв. за адресом м. Маріуполь, вул.. Лінника, 74 про притягнення позивача до відповідальності вказано, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML 320, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17 на розмітці 1.30 не являючись інвалідом та не перевозив інвалідів. Чим порушив п. 8.4.г. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. По справі прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн.

Зазначена постанова досліджувалась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо(неупереджено), добросовісно, розсудливо.

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 17.12.2017 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на dvd-диску.

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що транспортний засіб, MERCEDES-BENZ ML 320, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 підїхав та здійснив паркування заднім ходом біля залізничного вокзалу м. Маріуполя на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Інваліди» на розмітці 1.30 (позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід»), після чого водій вийшов з автомобілю та був зупинений співробітником УПП. Працівнику поліції позивач пояснює, що став на вільне місце на парковці при цьому паркуючись він не бачив розмітки, яка позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід»). Сам він інвалідом не є. Крім водія інших осіб в транспортному засобі не було. Крім того, з відеозапису вбачається, що патрульним було роз'язнено позивачу йго права передбачені ст. 268 КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306(надалі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки» підрозділу 7 «Таблички до дорожніх знаків» ПДР, дорожній знак 7.17 є «Інваліди» та означає, що дія знака 5.38 «Місце для стоянки» поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил. Згідно Розділу 34 «Дорожня розмітка » підрозділу 1 горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Сторонам ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.01.2018 р. розяснено порядок та строк подання доказів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів(ч. 5 ст. 77 КАС України).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином із вищезазначених положень виходить, що водії, які не є інвалідами мають право зупиняти транспортні засоби чи стояти в зоні дії знаку з табличкою 7.17 «Інвалід» на розмітці 1.30 місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід», лише в тому разі, якщо перевозять осіб з інвалідністю (крім вимушеної стоянки.)

Із пояснень позивача, які зафіксовані на відеозапису не встановлено, що стоянка позивача була вимушеною, навпаки він здійснив паркування, оскільки приїхав зустрічати доньку.

Отже, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він свій транспортний засіб у зоні дії дорожнього знаку 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17 на розмітці 1.30 не зупиняв. Зупинився фактично на вимогу працівників поліції. Розмітку місць для стоянки інвалідів не порушував і стоянку із відповідним зображенням для паркування інвалідів не займав, а лише заїхав на це місце заднім ходом для здійснення розвороту. Крім того він взагалі не бачив розмітку 1.30 «Місце для інвалідів» на місці стоянки транспортних засобів в зоні дії дорожнього знаку 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17. з тих підстав, що під час його зупинки на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди» на розмітці 1.30 оскільки вочевидь видно, що в денний час доби, позивач підїхав на паркову біля залізничного вокзалу, та здійснив паркування на місці стоянки транспортних засобів в зоні дії дорожнього знаку 5.38 на місці стоянки з табличкою 7.17. на місце позначене дорожньою розміткою 1.30 не являючись інвалідом, вийшов з автомобілю і тільки після цього був зупинений співробітником УПП. Слід звернути увагу, що крім Позивача в автомобілі пасажирів не було.

Крім того, з відеозапису виходить, що першим поясненням позивача було те, що він зупинився з порушенням ПДР оскільки не бачив дорожню розмітку 1.30.

Обставини вчинення даного правопорушення, повністю викладені у постанові серії ЕАА №239143 від 17 грудня 2017 року, а тому вони є об'єктивними і вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме 17 грудня 2017 року о 12 год. 20 хв. ОСОБА_1 здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди», на розмітці 1.30 не являючись інвалідом та не перевозив інвалідів чим порушив п. 8.4.г ПДР України.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, а тому суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, а дії Відповідача 1 з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними та приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 8-10, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства суд -

ВИРІШИВ:

Залишити постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №239143 від 17.12.2017р., яка була постановлена інспектором УПП у м. Маріуполі лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 1020 гривень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції Доннецької області в м. Маріуполі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: Шишилін О. Г.