Справа № 812/1121/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року справа №812/1121/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Гаврищук Т.Г.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління культури національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року (повний текст складено 20 листопада 2017 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 812/1121/17 (суддя в 1 інстанції Басова Н.М.) за позовом Управління культури національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

Управління культури, національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації (далі Управління) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі ГУ ДФС у Луганській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що 27.07.2017 на його адресу рекомендованим листом з повідомленням надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 №Ю-931-17, в якій зазначено, що станом на 30.06.2017 заборгованість зі сплати єдиного внеску Управління становить 61573,92 грн. На підставі цієї вимоги про сплату боргу (недоїмки) Відповідач вимагає від нього сплатити недоїмку в сумі 61573,92 грн. протягом 10 календарних днів з дня одержання цієї вимоги на зазначений рахунок органу доходів і зборів, відкритий у відповідному органі казначейства. Позивач вважає дану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в Управлінні відсутня заборгованість зі сплати єдиного внеску, що підтверджується звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів та платіжними дорученнями про оплату сум нарахованого єдиного внеску. На підставі викладеного, Позивач просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 №Ю-931-17 зі сплати єдиного внеску в сумі 61573,92 грн. (т.1 а.с.3-5).

Окрім цього, зазначив, що 15.11.2017 Управління звернулось до Відповідача з заявою про звільнення від виконання обовязків, визначених ч.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі Закон № 2464-VI), а тому до Управління не можуть бути застосовані ані штрафні, ані фінансові санкції за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 і до закінчення антитерористичної операції.

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення (т.1 а.с.217-219), в обґрунтування яких зазначив, що згідно з ч.6 ст.25 Закону № 2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Відповідно до даних інтегрованої картки платника станом на 01.01.2017 заборгованість Позивача з ЄВ складає 69433,38 грн. За період з 20.01.2017 по 30.06.2017 Позивачем було нараховано ЄСВ в сумі 320234,79 грн. та сплачено 328094,25 грн. Так, керуючись ст.3 розділу ІV Інструкції №449 та на підставі даних інтегрованої картки платника податків ГУ ДФС у Луганській області було сформовано та надіслано Позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 за №Ю931-17 станом на 30.06.2017 на загальну суму боргу 61573,92 грн. На підставі викладеного, Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, Відповідачем було надано пояснення (т.2 а.с.5-6), в обґрунтування яких зазначив, що у звязку з проведенням Управлінням державної реєстрації зміни місцезнаходження на м. Сєвєродонецьк, пр.-т Центральний, буд. 59, Позивач з 27.12.2014 перейшов на облік до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області. Підприємство перейшло на облік в іншу ДПІ з загальною сумою переплати з ЄСВ у розмірі 121411,78 грн. Відповідно до даних інтегрованої картки Позивача у 2015 році платником було нараховано зобовязань на загальну суму 528 297,59 грн., в той час погашено було лише 368232,1 грн., що призвело до виникнення заборгованості з ЄСВ на загальну суму 38683,71 грн. (станом 31.12.2015). У 2016 році всього було нараховано підприємству 534 169,57 грн., з яких: самостійно визначених зобовязань - 405908,75 грн.; застосованих ДПІ штрафних санкцій - 107241,23 грн.; пені за несвоєчасну сплату ЄСВ - 21019,59 грн. Позивачем було самостійно погашено 503389,9 грн. (з урахуванням повернених помилково сплачених коштів у розмірі 65907,39 грн.). Отже, заборгованість станом на 31.12.2016 складала 69433,38 грн. У 2017 році (станом на 30.06.2017) Позивачем було нараховано зобовязань на суму 320234,79 грн., погашено - 328094,25 грн., загальна сума заборгованості - 61573,92 грн.

Таким чином, як зазначає Відповідач, зазначена у вимозі від 14.07.2017 за № Ю-931-17 загальна сума недоїмки з ЄСВ у розмірі 61573,92 грн. складається з: 600 грн. - залишку несплачених нарахувань по декларації № НОМЕР_1 від 04.05.2017 та 60973,74 грн. - несплачені нарахування по декларації № від 01.06.2017.

Також, зазначив, що по відношенню до Позивача ще 26.10.2016 ДПІ у м. Сєвєродонецьку було винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 163638,44 грн. Вказане рішення Позивач отримав 28.10.2016, воно є узгодженим, оскільки Позивач ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржив його.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 812/1121/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що вимога ГУ ДФС України у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 №Ю-931-17 є правомірною та такою, що відповідає вказаним вище нормам Закону №2464-VІ та Інструкції. Підстав для її скасування судом не встановлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в силу положень абзаців першого, другого пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI відсутність (відстрочення в силу закону) обовязку сплати єдиного внеску у період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 №Ю-931-17, яка за приписами абзацу 2 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI є виконавчим документом, у звязку з чим спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, внаслідок чого, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено і це не оскаржується сторонами, що Управління культури, національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації () є органом державної влади, з 18.01.1996 перебуває на обліку як платник єдиного внеску, що підтверджується інформацією зазначеною у виписці з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.17-19).

14.07.2017 ГУ ДФС у Луганській області винесено вимогу №Ю-913-17 про сплату боргу (недоїмки) відповідно до ст.25 Закону № 2464-VI та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта документальної перевірки на суму 61573,92 грн. (т.1 а.с.6).

Зазначену вимогу отримано уповноваженим представником 24.07.2017 (а.с.26).

Позивач відразу звернувся до суду і в адміністративному порядку вказану вимогу до органів ДФС не оскаржував.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку про те, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI (далі - ПК України), Закону № 2464-VI та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі - Інструкція).

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообовязкового державного соціального страхування в обовязковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 4 статті 8 Закону № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктами 1, 3, 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу VII Інструкції до платників, які не виконали визначені Законом обовязки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач дійсно за період з липня 2014 року по липень 2017 року сплачував ЄСВ, що підтверджується копіями звітів про суми нарахованої зарплати та платіжних доручень про сплату ЄСВ за вказаний період (т.1 а.с.27-214).

Однак, станом на 31.12.2015 у Позивача виникла заборгованість з ЄСВ на загальну суму 38 683,71 грн., оскільки у 2015 році платником було нараховано зобовязань на загальну суму 528 297,59 грн., при цьому погашено лише 368 232,1 грн.

Вказані обставини підтверджуються даними інтегрованої картки Позивача (т.2 а.с.49-56), актом №749-07 від 28.09.2017 звіряння розрахунків платника за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 по сплаті ЄСВ, проведеного між ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області і бухгалтером Управління (т.1 а.с.231). Бухгалтер Управління підписала вказаний акт, жодних зауважень з цього приводу в акті не зазначила.

Станом на 31.12.2016 у Позивача виникла заборгованість з ЄСВ на загальну суму 69433,38 грн., оскільки у 2016 році всього підприємству було нараховано 534 169,57 грн., з яких :

- самостійно визначених зобовязань - 405 908,75 грн.;

- застосованих ДПІ штрафних санкцій 107 241,23 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату ЄСВ 21 019,59 грн.

Позивачем було самостійно погашено 503 389,9 грн. (з урахуванням повернених помилково сплачених коштів у розмірі 65 907,39 грн.).

Дані обставини підтверджуються інтегрованою карткою Позивача (т.2 а.с.35-48), актом №6323-07 від 28.09.2017 звіряння розрахунків платника за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 по сплаті ЄСВ, проведеного між ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області і бухгалтером Управління культури, національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації (т.1 а.с.232). Жодних зауважень до акту бухгалтер підприємства також в цьому акті не зазначив.

Станом на 30.06.2017 Позивачем було нараховано зобовязань на суму 320 234,79 грн., погашено 328 094,25 грн., загальна сума заборгованості склала 61 573,92 грн. Зазначені обставини підтверджуються інтегрованою карткою Позивача (т.2 а.с.8-30).

Таким чином, вказана сума недоїмки у вимозі від 14.07.2017 за №Ю-931-17 у розмірі 61 573,92 грн. складається з: 600 грн. залишку несплачених нарахувань по декларації № від 04.05.2017 та 60 973,74 грн. несплачених нарахувань по декларації № від 01.06.2017 (т.1 а.с.26,224, т.2 а.с.20-зворотний бік-21).

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов висновку про те, що вимога ГУ ДФС України у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 №Ю-931-17 є правомірною та такою, що відповідає вказаним вище нормам Закону №2464-VІ та Інструкції. Підстав для її скасування судом не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції зауважив, що доводи позивача про те, що на кінець 2014 року в Управлінні рахується переплата зі сплати ЄСВ у розмірі 121 411,78 грн., а тому Позивачу безпідставно нараховано заборгованість у наступних роках, є незмістовними і спростовуються вище переліченими доказами. Крім того, суд звернув увагу на те, що подальша заборгованість Управління виникла у звязку з тим, що 26 жовтня 2016 року ДПІ у м. Сєвєродонецьку застосувала до Позивача штрафні санкції та нарахувала пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у загальному розмірі 163 638,44 грн. (т.2 а.с.4). Вказане рішення отримано уповноваженою особою ОСОБА_2 28.10.2016 і в подальшому Позивачем не оскаржено, а тому є узгодженим і діючим на теперішній час. Всі подальші сплати по ЄСВ погашали суми штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Місцевий суд розяснив Позивачу, що в такому випадку згідно ч.6 ст.25 Закону №2464-VІ, у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості її виникнення.

З цих же підстав суд першої інстанції вважав незмістовними посилання представників позивача на те, що 15.11.2017 Управління звернулось з заявою до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області про звільнення від виконання обовязків, визначених частиною другою статі 6 Закону №2464-VІ, тому до Позивача необхідно застосувати пункт 9-4 розділу VІІІ Закону №2464-VІ, а всі рішення податкових органів винесені по відношенню до Управління щодо сплати недоїмки, штрафу і пені є тепер протиправними.

Суд ще раз наголосив увагу на тому, що рішення № від 26.10.2016 ДПІ у м. Сєвєродонецьку про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у загальному розмірі 163 638,44 грн. є узгодженим і ні в адміністративному, ні в судовому порядку Позивачем не оскаржувалось. Всі подальші сплати по ЄСВ погашали суми штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. А подача заяви 15.11.2017 про звільнення від обовязків не може автоматично скасувати застосовані до Позивача штрафні санкції та пеню. Винесена Відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 №Ю-931-17, лише яка є предметом розгляду даної справи, є вже наслідком заборгованості, що утворилась в тому числі із-за застосування до Позивача рішення № від 26.10.2016, яке є узгодженим.

Інших правових доводів позовна заява не містить.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог немає, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Суд першої інстанції не приділив належної уваги наступному.

15 листопада 2017 року Управлінням було подано до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області заяву про звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ.

Так, відповідно до пункту 94 розділу VIII Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, визначені статтею 4 цього Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідно до абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Статтею 1 Закону № 1669-VII встановлено наступне.

Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно з Додатком в розділі "Луганська область" 1. Міста обласного значення: під номером 1 зазначено м. Луганськ (Луганська міська рада), під номером 13 - м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 1 1 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно з Додатком в розділі "Луганська область" 1. Міста обласного значення: під номером 1 зазначено м. Луганськ (Луганська міська рада) та під номером 13 - м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).

Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1669-VII можна достовірно стверджувати, що період проведення антитерористичної операції розпочався. Оскільки Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався, проведення антитерористичної операції триває.

Також, на момент винесення Вимоги Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 № Ю-931-17 зі сплати єдиного внеску на суму 61573 грн. 92 коп., Управління знаходилось на території здійснення антитерористичної операції, що підтверджується законодавчо встановленими положеннями.

Отже, з аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства слідує, що приписи пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ не ставлять факт звільнення платника від обов'язку зі сплати єдиного внеску у залежність від часу подання відповідної заяви (після прийняття спірної вимоги або до її прийняття), а прямо встановлює, що така заява подається у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Станом на час розгляду справи антитерористична операція на території Луганської області триває.

Для звільнення платників єдиного внеску від виконання обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції згідно з положеннями пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ достатньо лише факту перебування відповідного платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Отже, в силу положень абзаців першого, другого пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відсутність (відстрочення в силу закону) обов'язку сплати єдиного внеску у період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 № Ю-931-17, яка за приписами абзацу другого частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VІ є виконавчим документом, у звязку з чим спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги Управління мають бути задоволені повністю.

Наведене відповідає правовим позиціям Вищого адміністративного суду України.

Щодо часу подання заяви про звільнення від обовязку зі сплати єдиного внеску:

«Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, колегія суддів дійшла висновку про те, що приписи п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI не встановлять факт звільнення платника від обов'язку зі сплати єдиного внеску залежність від часу подання відповідної заяви (після прийняття спірної вимоги або до її прийняття), а прямо встановлює, що така заява подається у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Станом на час розгляду справи АТО триває» (ухвала Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017, судова справа К/800/27639/16).

Щодо наявності передбачених законом підстав для скасування вимог органів доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки).

«З огляду на дію пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI позивач звільняється від виконання зобовязань платника єдиного внеску, встановлених ч. 2 ст. 6 цього Закону, у тому числі передбачених підпунктом 1 ч. 2 цієї статті, а саме своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Таким чином, факт формування спірної вимоги про сплату недоїмки та застосування наслідків такої несплати є протиправним на момент їх формування» (ухвала Вищого адміністративного суду України від 13.09.2017, судова справа № К/800/30261/17).

«З огляду на дію пункту 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI позивач звільняється від виконання зобов'язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиній) внесок у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Судами встановлено, що спірна вимога сформована 18 січня 2017 року відповідно до статті 25 Закону № 2464-VI, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини першої цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та г строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відсутність (відстрочення в силу закону) обов'язку сплати внесків у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання, а саме, станом на 18 січня 2017 року.

Таким чином, судами попередніх інстанцій зроблено вірний висновок, що спірна вимога про сплату недоїмки та застосування наслідків такої несплати є протиправною на момент її формування» (ухвала Вищого адміністративного суду України від 06.07.2017, судова справа №К/800/22840/17).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 250, 310, 315, 317, 321, 322, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління культури національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 812/1121/17 скасувати.

Позов Управління культури національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 №Ю-931-17 зі сплати єдиного внеску у сумі 6153 (шість тисяч пятдесят три) гривень 92 коп.

Повне судове рішення - 17 січня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_3