Справа № 211/1933/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

15.01.2018 Київ К/9901/901/18 211/1933/17

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року у справі за його позовом до Криворізького Південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 12 червня 2017 року на підставі статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ) адміністративний позов залишив без розгляду, оскільки його подано після закінчення строків, встановлених законом, а причини пропуску визнані судом неповажними.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 4 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Позивач не погодився з цими рішеннями і 6 листопада 2017 року звернувся із касаційною скаргою. Суддя Вищого адміністративного суду України Калашнікова О.В. ухвалою від 8 листопада 2017 року залишила касаційну скаргу без руху із наданням строку для усунення її недоліків.

У строк встановлений ухвалою про залишення скарги без руху (14 листопада 2017 року) надійшла заява про усунення недоліків з долученою квитанцією.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 передано судді Гриціву М.І.

У касаційній скарзі йдеться про те, що суд неправомірно залишив позов без розгляду під час судового розгляду, а не на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви. Крім того, скаржник зазначає, що суди необґрунтовано визнали вказані ним причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду неповажними.

Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про таке.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон № 2147-VІІІ.

Згідно з підпунктом 12 пункту 1 Перехідних положень КАС в редакції цього Закону заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС в редакції Закону № 2147-VIII суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини другої цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та тексту рішень судів попередніх інстанції, спір у цій справі виник щодо права на пенсію, виплата якої була припинена пенсіонеру у зв'язку з його виїздом на постійне проживання за межі України. Позивач вважає, що має право на її отримання з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Ухвалюючи оскаржене рішення про залишення позовної заяви без розгляду, суди виходили з відомостей про те, що Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановою від 10 травня 2012 року задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 Цим рішенням суд визнав протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області стосовно відмови у поновленні виплати ОСОБА_2 раніше призначеної пенсії за віком та зобов'язав поновити з 22 липня 2011 року виплату раніше призначеної пенсії за віком. Постанова набрала законної сили та виконувалася.

Із посиланням на нормативне розуміння положень статей 99, 100 КАС та правовий висновок Верховного Суду України (постанова від 8 грудня 2015 року; справа № 645/2730/15-а) суди мотивували свої рішенням тим, що спори у подібних правовідносинах мають вирішуватися з урахуванням норм процесуального права - статей 99, 100 КАС у редакції Закону № 2147-VІІІ, які регламентували строки звернення до адміністративного суду та наслідки їх пропуску.

Зазначені обставини, як висновується із судових рішень, дали підстави вважати, що позивач з 2013 року не міг не знати про порушення своїх прав, описаних в позовній заяві.

Доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з 2012 року, які унеможливлювали і не залежали від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, у позовній заяві не наведено.

Оскаржені рішення є слушними, обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на законі. Правильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків ухвал судів першої й апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене, керуючись підпунктом 12 пункту 1 Перехідних положень, пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко