Справа № 802/2321/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2018 р. Справа № 802/2321/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.

представника позивача: ОСОБА_1

без участі представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що звернувся в лютому 2017 року до ГУ Держгеокадастру із клопотанням про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області. Листом від 05.04.2017 року №М-32570-1996/6-17 управління відмовило в наданні дозволу. Позивач, оскаржив відмову до суду. За результатами розгляду Вінницьким окружним адміністративним судом адміністративної справи №802/717/17-а винесено постанову, якою визнано незаконною та скасовано відмову від 05.04.2017 року №М-32570-1996/6-17, та зобов'язано повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Однак, Головне управління Держгеокадастру на виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду, розглянувши повторно клопотання ОСОБА_2, 14.08.2017 відмовило у надані відповідного дозволу.

Позивач вважає відмову протиправною звернувся до суду з даним позовом та просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №78/0-6711/6-17 від 14.08.2017 р.;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати повторно розглянути письмову заяву ОСОБА_2 від 22.02.2017 року та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не заявився, натомість через канцелярію суду надійшла заява за вх. №936 про відкладення розгляду справи. Дана заява мотивована тим, що у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання представника відповідача через перебування в іншому судовому засіданні, а також для надання додаткових пояснень та доказів, просить розгляд справи відкласти на іншу дату.

Розглянувши подане клопотання суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З аналізу вищенаведеної статті убачається, що відкласти справу суд може лише у разі наявності причин визначених статтею.

Поважність причини неприбуття є оціночною категорією, яка залежить від конкретних обставин, тому при вирішення цього питання суд оцінює мотиви у кожному конкретному випадку. Надаючи оцінку заяві стороні відповідача, суд зважає на таке.

Так, підставою для відкладення судового засідання представник вказує, що він перебуває в судовому засіданні по іншій справі. Проте, такі причини суд вважає необгрунтованими з огляду на те, що ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області є юридичною особою з відповідним штатом, тому неможливість окремих працівників прибути до суду не може бути поважною причиною для неявки в судове засідання уповноваженого представника.

При цьому, вирішуючи клопотання про відкладення, суд зазначає, що свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору учасники справи викладають письмово виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів справи 22.12.2017 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із долученими додатками на 16 аркушах; 05.01.2018 - надійшла відповідь на відзив, 11.01.2018 - надійшли заперечення на відповідь. Інших доказів у даних письмових заявах не вказано, та не подано клопотання про неможливість їх подання стороною відповідача.

За наведеного вище, враховуючи, що стороною відповідача не конкретизовано, які, на його думку, необхідно подати докази, а також беручи до уваги, що судом визначено достатній строк для подання заяв по суті та доказів, суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 8 КАС України, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Завдання адміністративного судочинства кореспондує статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд вживав всіх заходів задля повідомлення відповідача у належний спосіб про час, дату та місце судового засідання, виходячи з принципу рівності сторін, а також достатності доказів в адміністративній справі для вирішення позову по суті, суд вважає за необхідне відхилити заяву про відкладення розгляду справи.

22.12.2017 на адресу суду від сторони відповідача надійшов відзив №28486 на позовну заяву. З відзиву слідує, що на виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області було повторно розглянуто клопотання ОСОБА_2, за результатами якого листом від 14.08.2017 року він був повідомлений про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з тим, що відведення земельної ділянки має здійснюватись за технічною документацією щодо поділу.

У клопотанні від 24.02.2017 року гр. ОСОБА_2 зазначає, що бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою. Однак земельна ділянка, яку бажає отримати позивач, вже є сформованою згідно технічної документації щодо інвентаризації земель Дахталійської сільської ради, а тому подальші дії спрямовані на її розподіл мають здійснюватись за технічною документацією щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

В зв'язку із чим, позивач повинен був звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, адже формування земельної ділянки на підставі проекту відведення суперечить схемі землеустрою, що міститься в технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Дахталійської сільської ради. Відтак, посилання позивача на те, що відведення земельної має здійснюватись за проектом землеустрою у зв'язку зі зміною цільового призначення є безпідставними.

Пунктом "а" ч. З ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (КВЦПЗ).

Згідно розділу II КВЦПЗ землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше) секція А розділ 01.

Одним із видів земель сільськогосподарського призначення, зокрема є: для ведення особистого селянського господарства код КВЦПЗ 01.03.

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що земельні ділянки, призначенні для надання громадянам України для ведення особистого селянського господарства, є одним із видів використання з основним цільовим призначенням "землі сільськогосподарського призначення". При цьому, передача громадянам України вказаних земельних ділянок у межах цільового призначення для різних видів використання (для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства), здійснюється без зміни цільового призначення.

З огляду на вказані обставини сторона відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову.

Позивачем 05.01.2018 через відділ прийому суду надано відповідь на відзив за вх. №489. Останній обґрунтовує свою позицію з огляду на те, що оскільки цільове призначення земельної ділянки площею 38,3262 га, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області є землями сільськогосподарського призначення, тому формування земельної ділянки площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства повинно здійснюватись за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Формування частини проінвентаризованої земельної ділянки буде здійснюватись зі встановленням нового цільового призначення, а саме, для ведення особистого селянського господарства, Отже, в даному випадку відведення земельної ділянки Позивачу безоплатно у власність із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства повинно здійснюватись шляхом виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як це унормовано ч. 7 ст. 118 ЗК України.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина 11 статті 118 Земельного кодексу України).

Позивач, звернувшись у Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, дотримався передбачених вказаною нормою Земельного кодексу України вимог до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність.

Таким чином, у Відповідача не було жодних підстав стверджувати про те, що формування об'єкта на підставі проекту землеустрою щодо відведення буде суперечити схемі землеустрою, що міститься у технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, оскільки ці обставини в силу ч. 7 ст. 118 ЗК України, не є підставою для відмови у надання громадянину дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Окрім того, зазначає позивач, що Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області із спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 38,3262 га що була проінвентаризована у 2013 році, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту, надавався попередньо громадянам дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність іншим громадянам земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства по 2,00 гектари в порядку безоплатної приватизації, що підтверджується копією проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

11.01.2018 року стороною відповідача надано до суду заперечення на відповідь на відзив за вх. №937 з яких слідує, що позивач звертається за відведенням частини земельної ділянки, а не усього масиву загальною площею 38,00 га, а тому розроблення проекту відведення не є обов'язковим з огляду на позицію Верховного суду України від 08.04.2015 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши надані сторонами докази в підтвердження своїх обґрунтувань, заслухавши пояснення учасника справи, суд встановив наступне.

22.02.2017 р. ОСОБА_2 звернувся із клопотанням через Центр адміністративних послуг "Прозорий офіс" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Згідно опису прийнятих документів до вказаного клопотання позивачем додано викопіювання із кадастрової карти, копію паспорта, копію ідентифікаційного номера та довідки сільської ради щодо відсутності у власності земельної ділянки та невикористання права безоплатної приватизації, лист - погодження сільської ради щодо передачі земельної ділянки, план - схему земельної ділянки.

За наслідком розгляду даного клопотання, листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 05.04.2017 р. за №М-3257/0-1996/6-17 ОСОБА_2 повідомлено, що відповідно до представлених ним документів місце розташування земельної ділянки зазначене на графічних матеріалах не відповідає схемі землеустрою документації із формування території сільської ради, також не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до адміністративного суду з позовом до Вінницького окружного адміністративного суду. 14.06.2017 року суд постановою адміністративний позов задовольнив повністю. Визнано незаконною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за № М-3257/0-1996/6-17 від 05.04.17 р., та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22.02.17 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

На виконання постанови суду ОСОБА_2 повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

14.08.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом за №78/0-6711/6-17 повторно відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Відмова мотивована тим, що земельна ділянка вже є сформованою згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Дахталійської сільської ради.

Частиною. 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках передбачених законом.

Формування об'єкта на підставі проекту землеустрою щодо відведення буде суперечити схемі землеустрою, що міститься у технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Дахталійської сільської ради, адже поділ земельної ділянки має здійснюватись за технічною документацією щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Так, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У відповідності до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.ч. 6 - 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ч. 5 ст. 79-1 ЗК України).

В силу ч. 6 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (ч. 7 ст. 79-1 ЗК України). Разом з тим, спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 38,3262 га не перебуває у власності чи користуванні фізичних чи юридичних осіб.

Згідно ст. 33 ЗК України громадяни можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Різний правовий режим земель, що відводяться для ведення особистого селянського господарства, та земель, що відводяться для індивідуального садівництва, додатково підтверджується положеннями статті 121 ЗК України, якою встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, які також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки.

Водночас, абз. 2 ч. 5 ст. 20 ЗК України встановлює обов'язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених ст.ст. 31, 33-37 цього Кодексу.

Тобто, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (ст. 21 ЗК України).

Відтак, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного Порядком.

До такого висновку прийшов і Верховний Суд України, що викладений у постанові від 05.03.2013 по справі №21-417а12.

В силу положень ч.ч. 1 та 2 ст. 20 ЗК, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності проводиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548, зареєстрованого в Мінюсті України 01.11.2010 №1011/18306 затверджено класифікатор видів цільового призначення земель. Зокрема, одним із видів цільового призначення земель за кодом 01.03 - визначено для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до матеріалів справи цільове призначення земельної ділянки площею 38,3262 га, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, визначено як землі сільськогосподарського призначення. Відтак, формування земельної ділянки, площею 2,00 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства має здійснюватись за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За наведеного вище, оскільки формування частини проінвентаризованої у 2013 році земельної ділянки буде здійснюватись із встановленням нового цільового призначення, то в даному випадку відведення земельної ділянки безоплатно у власність із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства повинно здійснюватись шляхом виготовлення проекту землеустрою, як це передбачено ч. 7 ст. 118 ЗК. Відтак, позивач, звернувшись до відповідача, дотримався передбачених вказаною нормою ЗК України вимог, та подав клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що у відповідача не було підстав стверджувати про невідповідність місця розташування об'єкта схемі землеустрою із формування території сільської ради, що міститься у технічній документації щодо інвентаризації земель сільської ради, а також обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, оскільки ці обставини в силу ч. 7 ст. 118 ЗК України не є підставою для відмови у наданні громадянину дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відтак, відмова Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за 378/0-6711/6-17 від 14.08.2017 року не відповідає положенням ст. 118 ЗК, є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання позивача та надати останньому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектара, яка знаходиться на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду України викладеною в рішення від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15.

Крім того, судом встановлено, що заява позивача повторно розглядалась Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області. Проте, відповідачем повторно відмовлено позивачу у задоволенні його клопотання.

Таким чином, враховуючи, що позивач неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з одного і того ж питання, при цьому, є судові рішення, які набрали законної сили, з огляду на наявність у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, суд дійшов висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі. Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектара, яка знаходиться на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Згідно частини 1 цієї статті Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом під час розгляду справу встановлено, що порушення прав позивача відбулось через протиправну бездіяльність відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення розміру сплаченого позивачем судового збору при поданні адміністративного позову в сумі 1280 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №78/0-6711/6-17 від 14.08.2017.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути письмову заяву ОСОБА_2 від 22.02.2017 та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектара, яка знаходиться на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі оформлено 22.01.2018

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: