Справа № 808/2314/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 рокусправа № 808/2314/17
Суддя І інстанції Лазаренко М.С.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий-суддя Чепурнова Д.В.
судді: Мельника В.В. Сафронової С.В.
за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним пункту наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просив:

- визнати протиправним підпункт 5 абзацу 5 пункту 1 наказу військового комісара Комунарського районного військового комісаріату м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року №60 (по строковій частині) у частині неврахування періоду військової служби з 05 серпня 1983 року по 10 вересня 1996 року (13 повних років) при призначенні виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з військової служби у запас у відповідності до параграфу 38 пункт 38.1 наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби, за відрахуванням раніше виплаченої суми.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив її скасувати та прийняти нову постанову по справі, якою задовольнити позовні вимоги в повному осязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наявністю у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги за 15 календарний років служби. При цьому, якщо військовослужбовець був, при попередньому звільненні, звільнений зі Збройних сил Російської Федерації, то на нього в той час не могла поширюватись дія законодавства України, якою передбачено виплату одноразової грошової допомоги, а тому й права на її отримання такий військовослужбовець при попередньому звільненні не набув.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечував проти її задоволення, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції. Інші сторонни до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 у період з 05 серпня 1983 року по 10 вересня 1996 року проходив службу в лавах Радянської Армії та Збройних Силах Російської Федерації та з 09 березня 2015 року по 10 квітня 2017 року проходив військову службу в ЗСУ на посаді начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Комунарського РВК, спеціальне звання майор.

Наказом військового комісара Комунарського РВК від 10 квітня 2017 №60 наказано з 10 квітня 2017 року виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військового комісаріату, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Комунарського РВК.

Крім того, наказом військового комісара Комунарського РВК від 10 квітня2017 №60 наказано виплатити майору ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас у відповідності до параграфу 38 пункту 38.1 наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 2 повних роки служби з 09 березня 2015 року по 10 квітня 2017 року, при цьому не враховано період попереднього проходження військової служби з 05 серпня 1983 року по 10 вересня 1996 року в лавах Радянської Армії та Збройних Силах Російської Федерації.

Позивач, не погодившись з наказом військового комісара Комунарського РВК в частині виплати грошової допомоги при звільненні з військової служби у запас у відповідності до параграфу 38 пункту 38.1 наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 2 повних роки служби з 09 березня 2015 року по 10 квітня 2017 року, звернувся з даним позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Норми частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» кореспондуються з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393) та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (далі Інструкція №260).

Так, відповідно до пункту 38.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абзацу 6 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 05 серпня 1983 року по 10 вересня 1996 року проходив службу в лавах Радянської Армії та Збройних Силах Російської Федерації та з 09 березня 2015 року по 10 квітня 2017 року в лавах Збройних Сил України, тобто в даному випадку має місце повторне звільнення.

При цьому необхідною умовою для отримання одноразової грошової допомоги при повторному звільненні є не набуття права на отримання такої допомоги при попередньому звільненні.

Враховуючи те, що 09 вересня 1996 року наказом №0239 від 12 серпня 1996 року позивача було звільнено з лав Збройних Сил Російської Федерації за невиконання умов контракту, в цей час до нього не могла поширюватись дія ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги. Тобто права на отримання такого виду допомоги при попередньому звільненні ОСОБА_1 не набув.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 червня 2014 року №21-146а13.

Водночас, відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується.

Оскільки ОСОБА_1 09 вересня 1996 року наказом №0239 від 12 серпня 1996 року позивача було звільнено з лав Збройних Сил Російської Федерації саме за невиконання умов контракту, одноразова грошова допомога не могла бути призначена.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 16 січня 2018 року.

В повному обсязі постанова складена 17 січня 2018 року.

Головуючий суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова