Справа № 820/5346/17
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 січня 2018 р. справа № 820/5346/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук'янчук О.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Чернишук К.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення, в якому просить суд скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Позивач в обґрунтування позовної заяви, представник позивача зазначив, що рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 прийнято суб'єктом владних повноважень з порушень вимог діючого законодавства. Так, представник позивача зазначив, що акт перевірки № 15477/20-40-13-02/НОМЕР_1, на підставі якого прийнято спірне рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_3, датований пізніше, ніж вказане рішення. Таким чином, приймаючи до уваги, що рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_3 прийнято ще до початку перевірки платника податків, а також те, що позивачем проводилась кожного місяця сплата єдиного податку, то представник позивача вважає, що контролюючим органом порушено порядок та процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3. З огляду на вказані обставини, представник позивача вважає рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що спірне рішення № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 прийнято в автоматичному режимі та з огляду на наявність територіальних перешкод для завчасного проведення перевірки платника податків. Таким чином, зважаючи на те, що за наслідками перевірки факту наявності у ФОП ОСОБА_3 податкового боргу на кожне перше число місяці протягом двох послідовних кварталів, представник відповідача вважає, що контролюючим органом правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято рішення № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2017 року інспектором ГУ ДФС у Харківській області на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76, п. 86.2 ст. 86, п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за період з 01.04.2017 року по 30.09.20017 року, результати чого оформлено актом № 15477/20-40-13-02/НОМЕР_1 (а.с. 10).

Як було встановлено під час розгляду справи та підтверджено представником відповідача, вказаний акт перевірки від 12.10.2017 року № 15477/20-40-13-02/НОМЕР_1 направлено на адресу платника податків 20.10.2017 року, згідно датованого штампу на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 39).

За результатами перевірки контролюючим органом встановлено порушення умов перебування фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на спрощеній системі оподаткування в частині приписів абз. 8 п.п. 298.2.3 п. 298 та п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України - не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів.

На підставі вищезазначеного акту перевірки від 12.10.2017 року № 15477/20-40-13-02/НОМЕР_1, ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (а.с. 11).

Підставою анулювання є посилання відповідача на порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 положень абз. 8 п. 298.2.3 ст. 298 та п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, а саме: не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів.

Позивач вважає, що анулювання реєстрації платника єдиного податку прийняте з порушенням норм податкового законодавства, у зв'язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.

Перевіряючи обґрунтованість висновку контролюючого органу щодо виявлених порушень та обґрунтованість прийняття спірного рішення, суд дійшов висновку про наступне.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п.291.3 ст. 291 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку (п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1)подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2)припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4)якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Згідно з п. 300.1. ст. 300 Податкового кодексу України ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Водночас, у відповідності до п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Так, абзацом 8 п.п. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платник єдиного податку зобов'язаний в останній день другого із двох послідовних кварталів перейти на сплату інших податків і зборів, визначених вказаним Кодексом.

Положеннями п. 299.11 ст.299 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З аналізу вищезазначених норм права випливає, що необхідною, обов'язковою передумовою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є проведення контролюючим органом відповідної перевірки, результати чого мають були зафіксовані в акті перевірки.

Аналогічного висновку стосовно необхідності проведення перевірки та необхідності складання акту перевірки перед прийняттям відповідного рішення дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 16 лютого 2017 року в справі К/800/36639/16.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване рішення № 11 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 прийнято раніше (02.10.2017 року), ніж контролюючим органом встановлені порушення платником податків вимоги податкового законодавства, що зафіксовано в акті перевірки від 12.10.2017 року № 15477/20-40-13-02/НОМЕР_1.

Посилання представника відповідача на наявність технічно - територіальних обставин, які перешкоджали завчасному проведенню перевірки ФОП ОСОБА_3 та формуванню акту перевірки до складання рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_3, суд вважає необґрунтованим, оскільки вказані обставини не передбачені приписами чинного законодавства, обов'язок щодо дотримання якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, спірне рішення № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 прийняте всупереч вимогам, порядку та не в спосіб спеціального законодавства, доказів на спростування чого представником відповідача до суду не надано.

Окрім того, суд вважає за потрібне зазначити, що відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкову вимогу.

З правового аналізу вищезазначених норм прав випливає, що законодавцем за контролюючим органом закріплено обов'язок щодо формування та надсилання платнику податків податкової вимоги про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, що також підтверджено відповідачем в своїх запереченнях (а.с. 35).

Водночас, матеріали справи не містять, а відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції по справі не надано до суду жодних доказів на підтвердження дотримання вищезазначеного порядку щодо формування та надсилання ФОП ОСОБА_3 податкової вимоги, чим, в свою чергу, обмежив право позивача бути обізнаним про наявність у нього заборгованості зі сплати єдиного податку та можливість оскарження ним вимоги у встановленому порядку.

Судом приймається до уваги факт своєчасної, проте неповної сплати позивачем своїх податкових зобов'язань, що підтверджується банківськими квитанціями та даними інтегрованої картки платника податків, однак суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень під час прийняття рішень зобов'язаний дотримуватись встановленої законом процедури, з урахуванням принципу пропорційності, зокрема з дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення контролюючого органу, метою чого є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення суб'єкта владних повноважень та інтересами конкретної особи. Водночас контролюючий орган повинен обрати лише визначені законом способи, уникаючи прийняття невмотивованих висновків з врахуванням всіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення, доказів на дотримання чого судом не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що спірне рішення № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 прийнято в супереч передбаченої нормами чинного законодавства процедури анулювання свідоцтва платника єдиного податку, а також приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи, ФОП ОСОБА_3 належним чином виконано свої податкові зобов'язання шляхом сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 704,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.809321936.1 від 18.07.2017 року, суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення Головного управління ДФС України № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищезазначене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 11 від 02.10.2017 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) сплачену суму судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46. крд ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Роз'яснити учасникам справи, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.01.2018 року.

Суддя Горшкова О.О.