Справа № 816/1610/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва

Суддя-доповідач: Макаренко Я.М.

11 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1610/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2017, повний текст складено 30.10.17, суддя І інстанції:Н.Ю. Алєксєєва по справі № 816/1610/17

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Державної служби України з безпеки на транспорті , Управління Укртрансбезпеки в Одеській області

про визнання протиправним та скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі по тексту позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі по тексту відповідач 1), Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (надалі по тексту відповідач 2) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №б/н плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 01.02.2017 року №ВН 0150398 складений Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області.

- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (РНКОПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що вимірювання вагово-габаритних параметрів транспортного засобу позивача відбулося із застосуванням неналежного засобу вимірювальної техніки та за відсутності методики вимірювання вагово-габаритних параметрів транспортного засобу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області, при проведенні рейдової перевірки у пункті габаритно-вагового контролю на -а/д М-05 «Київ- Одеса» ( км 450-500) було проведено зважування транспортного засобу (тягача)- марки DAF модель TE 47 XS д.р.н. НОМЕР_2, з причепом (напівпричепом) марки Netam-Fruehauf, модель Vrio24 д.р.н. НОМЕР_3, що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_4, за кермом якого перебував ОСОБА_5- водій фізичної особи підприємця ОСОБА_4, та виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових параметрів, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Після проходження габаритно-вагового контролю співробітниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було встановлено, що загальна маса транспортного засобу та і навантаження на строєну ось перевищують нормативно-встановлені параметри, а саме: загальна маса - 40,10 т. замість встановлених 40 т, навантаження на строєну вісь - 24,24 т замість встановлених 22т.

За результатами перевірки складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.02.2017 №ВН 0150398, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.02.2017 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування 01.02.2017, у якому визначено плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1067,58 євро.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач складаючи розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування діяв у межах та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення(дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Колегія суддів, перевіряюче оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність крітеріям наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, вважає рішення незаконним та необгрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дорожній рух" цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про дорожній рух" державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567).

Відповідно до п.1 Порядку №1567 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Увідповідності до приписів п. 14 вказаного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення такої перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю (п.16 вказаного Порядку.

Відповідно до статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пп. 2 п. 2 цього Порядку вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 19 Порядку №879 (на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Отже, з аналізу наведених приписів законодавства слідує, що на час виникнення спірних правовідносин органам Укртрансбезпеки було надано повноваження з проведення перевірки та здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, але у відповідності з методикою визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь ( осі) транспортного засобу, затвердженою Мінекономрозвитку або затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

01.02.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області проведено перевірку транспортного засобу позивача - автомобіля марки DAF модель TE 47 XS д.р.н. НОМЕР_2, з причепом (напівпричепом) марки Netam-Fruehauf, модель Vrio24 д.р.н. НОМЕР_3 з питань додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт та здійснено габаритно-ваговий контроль, у ході здійснення якої встановлено перевищення транспортним засобом встановлених вагових обмежень осьових навантажень.

За результатами перевірки транспортного засобу контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області був складений акт №ВН0150617 від 01.02.2017 року про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 01.02.2017 року у якому визначено плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1762,50 євро (а.с.62-63).

Між тим, колегія суддів зазначає, що на час складання акту №ВН0150617 від 01.02.2017 року та розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не було затверджено методику визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь ( осі) транспортного засобу.

Враховуючи відсутність на час складання акту перевірки та розрахунку плати за проїзд методики визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь ( осі) транспортного засобу, колегія суддів приходить до висновку про відсутність на час виникнення спірних правовідносин правових підстав визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу та відповідно складання розрахунку плати за проїзд за перевищенння вагових параметрів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 01.02.2017 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем у справі понесено судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1344 грн., що підтверджується квитанцією № 7Р22420 від 29.09.2017 року на суму судового збору 640 грн та квитанцією від 09.11.2017 року на суму судового збору 704 грн.

Враховуючи, що колегія суддів приходить до висновку про ухвалення судового рішення на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, то відповідно до приписів ст. 139 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне присудити на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 року по справі № 816/1610/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування Управління Укртрансбезпеки в Одеській області від 01.02.2017 року за №ВН0150398.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (38443, Полтавська область, Решетиліввський район, село Лиман Перший) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1345 (одна тисяча триста сорок п`ять) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Мінаєва О.М.

Повний текст постанови складено 16.01.18 р.