Справа № 415/5303/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року справа №415/5303/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 16 листопада 2017 року у справі № 415/5303/17 (головуючий І інстанції Коваленко Н.В.), складену в повному обсязі 20 листопада 2017 року в м. Лисичанськ Луганської області за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному ОСОБА_2 про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до інспектора патрульної поліції взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному ОСОБА_2 про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначав, що 26.08.2017 р. приблизно о 01-50 він стояв у дворі будинку по пр. Перемоги, 94 на своєму автомобілі Мазда державний номер знак НОМЕР_1. Коли почав рух, його було зупинено патрульним автомобілем за допомогою світлозвукових маячків. До позивача підійшовши інспектор УПП в м. Лисичанськ, Сєвєродонецьк та Рубіжне ОСОБА_2 та не пояснивши причину зупинки та суть скоєного правопорушення, що передбачається ст. 35 ч. 2 ЗУ «Про поліцію», наказав пред'явити документи. В процесі бесіди відповідач заявив, що автомобіль позивача знаходиться в розшуку, але на прохання ознайомити його з інформацією щодо факту розшуку відмовився. Зважаючи на цей факт позивачем було викликано поліцію за номером 102 для з'ясування всіх обставин цієї справи. Інспектору ОСОБА_5, він надав всі необхідні документи включно з водійським посвідченням необхідної категорії, реєстраційним талоном на транспортний засіб та страховим полісом. Проте, незважаючи на те, що інспектору ОСОБА_5 було надано всі документи для ознайомлення в присутності інспектора ОСОБА_2, він все одно заявив про свій намір скласти відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126. Позивачем було зроблено заяву про перенос розгляду справи. Справу було розглянуто 30.08.2017 року тим же інспектором і винесено постанову щодо притягнення позивача до відповідальності за цим фактом. Жодних доказів того, що позивач порушив правила дорожнього руху або відносно розшуку автомобіля, інспектор та викликані працівники поліції не надали, що може засвідчити відеозапис з нагрудних камер працівників поліції. Зі ст. 268 КУпАП позивач був ознайомлений лише після складання постанови, а саме безпосередньо перед підписом про отримання копії постанови. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За таких обставин позивач вважає, що його процесуальні права грубо порушені. Позивач вважає вищезазначену постанову незаконною, винесеною з порушенням вимог КУпАП та такою, що підлягає скасуванню. Також просив, у зв'язку із наведеним визнати протиправними дії відповідача.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 16 листопада 2017 року у справі № 415/5303/17 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

30.08.2017 року інспектором патрульної поліції взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Сєверодонецьку, Лисичанську, Рубіжному ОСОБА_2 за адресою: м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8, складено відносно ОСОБА_1 постанову серії БР № 007522 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 4).

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 26.08.2017 року о 01:30 год., у м. Лисичанську по проспекту Перемоги, 94, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «MAZDA СХ 7», номерний знак НОМЕР_1 в м. Лисичанськ не мав при собі, не пред'явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив пп. 2.1 «А» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач копію постанови про адміністративне правопорушення від 30.08.2017 року серії БР № 007522 отримав, згідно особистого підпису на зазначеній постанові( а.с.4).

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно вимог п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги позивача, останній відмовився пред'явити інспектору патрульної поліції взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Сєверодонецьку, Лисичанську, Рубіжному ОСОБА_2 документи, зазначені в п. 2.1. ПДР, тобто посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб, до обґрунтування причин зупинення транспортного засобу.

Вищевказане підтверджується також наданими відповідачем та дослідженими відеозаписами, зробленими за допомогою персонального мобільного відео реєстратора, який був закріплений на форменому одязі відповідача у справі.

Також, при відтворенні відеозапису (наявний в матеріалах справи DVD-R диск Verbatim) здійсненого відповідачем за допомогою персональних відео реєстраторів на одязі поліцейських, події, що сталася 26.08.2017 року в м. Лисичанську вбачається, що до транспортного засобу, в якому за кермом перебував позивач підійшов інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 та запропонував пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР. З метою перевірки підстав зупинки транспортного засобу, він попросив поліцейського ознайомити його з відповідним орієнтуванням та зазначив, що лише після цього надасть для огляду посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак інспектор відмовив з посиланням на те, що вказана інформація міститься у службовому планшеті, який передбачений тільки для службового користування. Отже, позивач на вимогу інспектора відмовився надавати документи та викликав поліцію для з'ясування всіх обставин цієї справи.

Колегія суддів зауважує, що об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») (формальний склад), а суб'єктивна сторона - визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху встановлено безумовний обов'язок водія на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо посилань позивача, як на підставу заявлених вимог на ту обставину, що не пред'явлення поліцейському для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб відбулося внаслідок невиконання відповідачем вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Так, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо транспортний засіб перебуває в розшуку.

У пункті 7 статті 29 Закону зазначено, що поліцейський захід припиняється, якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується відеозаписом з персонального мобільного відео реєстратора, закріпленого на форменому одязі відповідача, останнім, після зупинки транспортного засобу «MAZDA СХ 7», номерний знак НОМЕР_1 було проінформовано водія ОСОБА_1 про конкретну причину зупинення транспортного засобу, а саме зазначено про наявність підстав вважати, що належний йому транспортний засіб перебуває у розшуку.

Разом з тим, інспектор також роз'яснив, що отримати відповідну інформацію він має право звернувшись із заявою до Управління патрульної поліції в м. Сєверодонецьку, Лисичанську, Рубіжному.

В обґрунтування законності підстав для зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач, до суду першої інстанції надано орієнтування на транспортний засіб «MAZDA СХ 7», номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, колір чорний, рік випуску 2007 (а.с. 18).

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу наданого позивачем, він керував транспортним засобом «MAZDA СХ 7», номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4, колір сірий, рік випуску 2007.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що транспортний засіб, за кермом якого він перебував, сірого кольору, а той що перебуває у розшуку чорного та інші номерні знаки, оскільки вказані ознаки можуть бути змінені після угону транспортного засобу та не впливають на обов'язок позивача виконати вимоги законодавства.

Позивач був ознайомлений з вимоги ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом (DVD-R диск Verbatim) здійсненим відповідачем за допомогою персональних відео реєстраторів на одязі поліцейських події. Позивач скористався правом про перенесення розгляду справи.

Відповідач розглянув вказане клопотання та призначив розгляд справи на 30.08.2017 року у приміщенні Управління патрульної поліції в м. Сєверодонецьку, Лисичанську, Рубіжному за адресою: м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8, що не позбавляло позивача можливості скористатись правовою допомогою та надати докази щодо його матеріального стану. На розгляді справи позивач був присутній, за результатами розгляду винесена оскаржувана постанова.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

На виконання вказаних вимог відповідачем було вжито заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при складанні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а колегією суддів таких обставин не встановлено.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 16 листопада 2017 року у справі № 415/5303/17 - залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 16 листопада 2017 року у справі № 415/5303/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 16 січня 2018 року.

Коллегія суддів Т.Г. Арабей

І.В. Сіваченко

О.О. Шишов