Справа № 182/5834/17
Суддя: Гукова Р. М.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/5834/17
Номер провадження 2-а/184/2/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Гукової Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Покров в режимі відеоконференції із Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ГРПП Солонянського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання постанови від 09.10.2017р. незаконною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав про те, що 09.10.2017р. близько 07-15 год. він рухався на автомобілі НОМЕР_1 по автодорозі «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя». Крім нього, в автомобілі знаходився пасажир ОСОБА_3 Позивач рухався не порушуючи швидкісний режим, окрім того він та пасажир були пристебнуті ременем безпеки. На 437 км автодороги «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» позивач був зупинений працівником поліції та в подальшому відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення від 09.10.2017р., у звязку із тим, що він не був пристебнутий ременем безпеки. Дану постанову позивач вважає незаконною, прийнятою без дослідження всіх обставин у справі та без урахування його пояснень. З огляду на наведене, позивач вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак згідно наданих письмових заперечень, останній позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивач під час руху автомобіля був не пристебнутий ременем безпеки, тому він зупинив автомобіль, привітався, виразно назвав свої дані та причину зупинки. Водій ОСОБА_1 порушення п.2.3 ПДР України не заперечував та будь- яких додаткових аргументів не висловлював. Після зупинки автомобіля, він, всебічно урахувавши всі обставини, склав відносно ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення та, відповідно до закону, копію негайно вручив правопорушнику. Згідно поданої заяви відповідач просив розглянути адміністративну справу без його участі.

Суд, заслухавши доводи позивача, розглянувши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 09.10.2017 року інспектором ГРПП Солонянського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову Серії ДР № 043753, відповідно до якої на громадянина ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн., за скоєння правопорушення передбаченого ст.121 ч.5 КУпАП, а саме: не був пристебнутий ременем безпеки.

Однак, позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, про що він вказав у даній постанові, звернувся до суду із адміністративним позовом про її скасування.

Згідно ч.3 ст.288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ст..2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до п. 2.3в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

У свою чергу, диспозиція ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У судовому засіданні позивач пояснив, що 09.10.2017р. рухався на власному автомобілі по автодорозі «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя», будучи пристебнутим ременем безпеки, жодних правил дорожнього руху не порушував. Пасажир, який знаходився у його автомобілі також був пристебнутий ременем безпеки. З огляду на наведене, вважає дії інспектора при складенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними.

Згідно наданих у судовому засіданні показів свідка ОСОБА_4 встановлено, що вона 09.10.2017р. перебувала у автомобілі позивача у якості пасажира. Свідок зазначила, що вони їхали до апеляційного суду у м.Дніпро. Сівши у автомобіль, позивач пристебнувся ременем безпеки сам та пристебнув ременем безпеки її, оскільки вона сама цього зробити не могла, так як не водила автомобіль такої марки. На посту ДАЇ їх зупинили співробітники поліції. При цьому зазначає, що разом із ними було зупинено багато інших водіїв автомобілів. Прочекавши деякий час у автомобілі та зважаючи на те, що співробітники поліції до них не підходили, позивач відстебнув ремінь безпеки та вийшов із автомобіля, щоб вияснити причини зупинки. Вона залишилась у автомобілі. Через деякий час повернувся позивач та повідомив, що відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, оскільки він не був пристебнутий ременем безпеки. Однак, зважаючи на те, що вони поспішали у м.Дніпро, вони поїхали. При цьому зазначила, що до їхнього автомобіля ніхто із співробітників поліції не підходив.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно п.4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне порушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, у разі наявності заперечень щодо адміністративного позову, субєкт владних повноважень повинен, шляхом надання належних та допустимих доказів, довести правомірність своїх дій чи рішень.

Однак, жодних доказів, які б свідчили про те, що позивач під час руху автомобіля був не пристебнутий ременем безпеки, у звязку із чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП України, відповідачем суду не надано, як і не надано будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень.

Водночас, встановлені у судовому засіданні обставини, які підтверджуються матеріалами справи, а також наданими у судовому засіданні показами свідка, свідчать про відсутність порушення позивачем ПДР України, а відтак і відсутність складу адміністративного правопорушення та підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки інспектором ГРПП Солонянського ВП не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення, а відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає, що постанова інспектора ГРПП Солонянського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 ОСОБА_5 ДР № 043753 від 09.10.2017 року підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 69, 77, 286 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ГРПП Солонянського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання постанови від 09.10.2017р. незаконною та її скасування задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №043753 від 09.10.2017р.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП України закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_6