Справа № 686/13702/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/13702/17

Головуючий у 1-й інстанції: Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

10 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника апелянта: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання незаконною (протиправною) постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

18 липня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просять: визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_5 від 30 червня 2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №686/5157/15 виданого 27 лютого 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2017 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_5 від 30 червня 2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №686/5157/15 виданого 27 лютого 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття необґрунтованої постанови.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_5 від 30.06.2017 року, копію якої отримано позивачами 07.07.2017 року, виконавче провадження з примусового виконання листа № 686/5157/15 виданого 27.02.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про зобов`язання управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 та ОСОБА_4 компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2010 року починаючи з 17 вересня 2014 року по 28 серпня 2016 року закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Таку постанову головний державний виконавець обґрунтувала тим, що судове рішення боржником виконано частково, а саме нараховано позивачам компенсацію, яку включено у відомість виплати пенсій в квітні 2017 року, проте не виплачено, бо бюджетні кошти на це боржнику не передбачені, а згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 11.11.2014 року, "... зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконним".

Не погоджуючись з винесеною відповідачем постановою про закінчення виконавчого провадження, позивачі звернулись до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не вчинив жодних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо перевірки виконання Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому у повному обсязі рішення суду, та у зв'язку з цим передчасно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження №53508891.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

В частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. А також відповідно до ч.1 та ч.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому ст.89 цього Закону.

Таким чином, перед прийняттям рішення про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець повинен був здійснити всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. А також, відповідно до п.4.9.1 Інструкції про проведення виконавчих дій від 15.12.1999 року № 74/5 виконавче провадження підлягає закінченню державним виконавцем у випадках: визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника; визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому в разі визнання боржника банкрутом; фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому ч.3 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищезазначене та проаналізувавши доводи апелянта стосовно наявності підстав для скасування постанови суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що державним виконавцем було проведено виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та відсутні підстави для закриття виконавчого провадження в даному випадку.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а тому вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Крім того, щодо доводів апелянта про не залучення його судом першої інстанції, як третьої особи, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що позов розглядався згідно редакції КАС України до 15.12.2017 року, а за змістом частини 2 статті 53 КАС України, якщо адміністративний суд, зокрема під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку. Тому з цього можна зробити висновок, що суд першої інстанції невбачав, згідно предмету позову, залучення управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, як третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2017 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку статті 325 та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду буде складена в повному обсязі 16 січня 2018 року .

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7