Справа № 818/1330/17
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
16 січня 2018 р. Справа № 818/1330/17
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Головного управління Національної поліції в Сумській області до Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про визнання дій незаконними,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Національної поліції в Сумській області з позовною заявою до Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Колоса Р.В. незаконними.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 02.01.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 161 КАС України, а саме, позивачем не надано доказів сплати судового збору та в позовних вимогах до Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 не зазначено, які саме дії позивач просить визнати незаконними, у зв'язку з чим судом зазначено про необхідність уточнення позовних вимог та надання доказів щодо сплати судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 1 762,00 грн. З урахуванням вищезазначеного, судом, для усунення недоліків позовної заяви, було встановлено позивачу семиденний строк з дня одержання даної ухвали.
Однак, позивачем було частково виконано зазначену ухвалу. Надано до суду уточнену позовну заяву, а натомість доказів сплати судового збору позивачем подано клопотання, в якому просить продовжити строк для сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Дослідивши матеріали адміністративного позову та зміст клопотання, суд відмовляє в його задоволенні, виходячи із наступного.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів ОСОБА_1 Європи 14.05.1981 р., та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.
Так, згідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, повязані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору субєктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.
Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.
Тобто, законодавством чітко передбачено умови, за яких суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, при цьому, органи владних повноважень не підпадають під перелік зазначених умов.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача щодо продовження строку сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі та вважає за необхідне продовжити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.
Крім того, суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
В силу положень п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
З уточненої позовної заяви, наданої суду 15.01.2018 року, суд вбачає, що позивач просить визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 незаконними в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53647665 від 24.03.2017 року, тобто позивачем оскаржуються дії, які вчинялися в березні 2017 року, отже, позивачем пропущений десятиденний строк звернення до суду із даним позовом.
Разом з тим, суд зазначає, що заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом і доказів поважності причин пропуску такого строку.
Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Керуючись ст. 123, 169, 241, 248 КАС України, суд -
У Х В А Л И В:
В задоволені клопотання Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо продовження строку сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі - відмовити.
Продовжити позивачу - Головному управлінню Національної поліції в Сумській області строк для усунення недоліків поданої позовної заяви.
Встановити позивачу десятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків, попередивши, що у разі невиконання вимог ст. 161 КАС України відповідно до ухвали від 02.01.2018 року та ухвали від 16.01.2018 року, адміністративний позов буде визнано неподаним та повернутий позивачеві.
Копію даної ухвали направити Головному управлінню Національної поліції в Сумській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Павлічек