Справа № 826/19658/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 січня 2018 року № 826/19658/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Скочок Т.О., суддів Кармазіна О.А. та Катющенка В.П., при секретарі судового засідання Новик В.М.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача - Какоркіна З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 11.01.2017):

- визнати бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України протиправною;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 2-ї групи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди в результаті протиправної бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України;

- визнати бездіяльність Національної поліції України протиправною;

- зобов'язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 2-ї групи, згідно зі ст.ст. 97-100 Закону України «Про Національну поліцію України» та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 зі змінами, внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 №916;

- стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди в результаті протиправної бездіяльності Національної поліції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 справу №826/19658/16 прийнято до свого провадження суддею Скочок Т.О. та призначено до судового розгляду.

При цьому, під час судового розгляду справи до розгляду прийнято уточнену позовну заяву від 13.07.2017, в якій позовні вимоги викладено у наступній редакції:

- визнати бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України протиправною;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 2-ї групи і колишньому співробітнику органів внутрішніх справ України, згідно та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у сумі 275 600,00 грн., з урахуванням виплати, яку останній отримав на підставі ст.ст. 98, 99, 100 Закону України «Про Національну поліцію України» у сумі 144 000,00 грн.;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди в результаті протиправної бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України.

З огляду на вказане, Національну поліцію України виключено з числа відповідачів, оскільки позовні вимоги до останньої відсутні.

В обґрунтування позовних вимог, з урахування уточнень від 13.07.2017, зазначено, що Міністерство внутрішніх справ України своїми діями та бездіяльністю створило умови, які призвели до того, що позивач зміг отримати одноразову грошову допомогу тільки на підставі положень ст.ст. 98, 99, 100 Закону України «Про національну поліцію України», незважаючи на те, що, за твердженнями позивача, останній отримав захворювання, перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ, а тому має право на отримання одноразової грошової допомоги у силу Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

У призначене судове засідання з'явились позивач та представник відповідача.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, з урахуванням уточнень.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових відзиві та запереченнях проти позову, в яких зазначено, що позивач з 06.11.2015 звільнений з органів внутрішніх справ, у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та з 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції у статусі поліцейського, а тому Міністерство внутрішніх справ України не має повноважень розглядати та приймати рішення про призначення поліцейському одноразової грошової допомоги.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 31.12.2015 №134 о/с, підполковника поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого управління поліції в метрополітені Головного управління, звільнено зі служби в поліції, згідно з п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», 31.12.2015 (а.с. 11 том І).

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0002162, копія якої наявна у матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 втратив професійну працездатність у розмірі 70 (сімдесяти) % із зазначенням в якості причини вказаного «захворювання, так, пов'язано з проходженням служби в ОВС» (а.с. 12 том І).

З огляду на викладене, Головне управління Національної поліції у м. Києві листами від 05.04.2016 №С-101/125/30/02-2016, від 22.07.2016 №С-216/25/30/01-2016, від 08.08.2016 №С-229/С-232/125/30/01-2016 та від 05.12.2016 №С-467/29/2/01-2016 (а.с. 16-19 том І) повідомило позивача про те, що матеріали на виплату останньому одноразової грошової допомоги, які були направлені до Міністерства внутрішніх справ України для затвердження, повернуті без задоволення, з огляду на те, що ОСОБА_1 звільнений зі служби в Національній поліції і виплата повинна проводитися за останнім місцем служби. Також, вказаними листами позивача повідомлено, що порядок призначення одноразової грошової допомоги поліцейським з числа колишніх працівників міліції потребує внесення змін до відповідних розпорядчих документів, а тому виплата зазначеної допомоги буде проведена після їх вирішення, про що позивача буде додатково повідомлено.

Натомість, у подальшому, до вказаної довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0002162 внесено виправлення, згідно з якими в якості причини виявленого у позивача захворювання вказано «захворювання, так, пов'язано з проходженням служби в поліції» (а.с. 54 том І).

На підставі викладеного, що підтверджено позивачем під час судового розгляду справи, останньому було виплачено одноразову грошову допомогу на підставі ст.ст. 98, 99, 100 Закону України «Про Національну поліцію України» у сумі 144 000,00 грн.

Разом з тим, вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка призвела до неотримання додатково одноразової грошової допомоги у силу Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд входить з наступного.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи, - в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок № 850).

Пунктом 3 Порядку №850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Разом з тим, з 07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст.ст. 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (надалі - Порядок №4, тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку №4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до п. 5 розділу III Порядку №4, для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку №4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Згідно з пунктом 2 Розділу IV Порядку №4, керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відтак, Положеннями Порядку №850 та Порядку №4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності виплачується за останнім місцем служби. Отже, заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги має бути подана працівником за останнім місцем служби, тобто у даному разі до відповідного органу Національної поліції України.

Так, під час судового розгляду справи позивачем підтверджено, що органом Національної поліції України здійснено на користь останнього виплату одноразової грошової допомоги на підставі ст.ст. 98, 99, 100 Закону України «Про Національну поліцію України» у сумі 144 000,00 грн., як особі, яка отримала захворювання, пов'язане з проходженням служби в поліції, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0002162, з урахуванням внесених до неї виправлень (а.с. 54 том І).

При цьому, у силу ч. 5 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію України», якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Таким чином, позивач, вважаючи одночасно наявність у себе права на отримання одноразової грошової допомоги як працівник міліції та як працівник поліції, обрав отримання одноразової грошової допомоги з підстав, вказаних у Законі України «Про Національну поліцію України», що виключає можливість отримання повторної одноразової грошової допомоги, у силу положень Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

При цьому, суд звертає увагу, що у межах даної адміністративної справи не є предметом оскарження повнота та розрахунок нарахованої та виплаченої позивачу органом Національної поліції України одноразової грошової допомоги, а тому вказане оцінці у даному разі не підлягає.

Отже, суд вказує на відсутність у бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України критерію бездіяльності по відношенню до позивача у межах спірних правовідносин. Решта позовних вимог є похідними, у силу п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому також задоволенню не підлягають.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя Т.О. Скочок

Судді: О.А. Кармазін

В.П. Катющенко