Справа № 823/79/18
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 січня 2018 року справа № 823/79/18

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 823/79/18

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

до Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області

треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання дій протиправними, прийнято ухвалу.

09.01.2018 ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, просять:

визнати дії Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання 06.11.2015 ОСОБА_5 за адресою с. Подільське Золотоніського району, Черкаської області вул. Миру, 14, без згоди співвласників житла за недійсним правовстановлюючим документом протиправними;

визнати дії Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області щодо реєстрації місця проживання 06.11.2015 ОСОБА_5 за адресою с. Подільське Золотоніського району, Черкаської області вул. Миру, 14, без згоди співвласників житла за недійсним правовстановлюючим документом протиправними;

звільнити від оплати судового збору ОСОБА_1;

звільнити від оплати судового збору ОСОБА_2;

звільнити від оплати судового збору ОСОБА_3;

стягнути з Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області судовий збір у дохід держави у відповідному розмірі солідарно;

стягнути з Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області компенсацію за відрив від звичайних занять у зв'язку з явкою до суду на користь представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_3 Миколаїни та її представника ОСОБА_7 згідно наданого розрахунку в рівних частинах солідарно.

Вивчивши позовну заяву, суддя зазначає, що вона не відповідає вимогам ст.160, ст.161 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, виходячи з такого.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворений), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивачам варто зазначити: які саме дії на виконання яких повноважень кожним відповідачем вважають позивачі необґрунтованими з огляду на вимоги актів законодавства, на порядок здійснення реєстрації, зазначивши щодо відповідачів у контексті заявлених одночасно за одним днем 06.11.2015: Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання та Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Позивач у позовній заяві «про визнання дій субєкта владних повноважень, що надають адміністративні послуги протиправними та визнання нечинною і скасування реєстрації місця проживання особи» просить визнати дії відповідачів щодо реєстрації місця проживання 06.11.2015 ОСОБА_5 за адресою с. Подільське Золотоніського району, Черкаської області вул. Миру, 14, без згоди співвласників житла за недійсним правовстановлюючим документом протиправними, проте позовна вимога щодо визнання нечинною і скасування реєстрації місця проживання особи у прохальній частині позовної заяви відсутня.

Згідно п.2 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти. У позовній заяві не зазначено номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ідентифікаційний код, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідачів.

Згідно Положення про Державну міграційну службу України (ДМС), затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 № 360, ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Положенням передбачено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Постановою КМУ від 15.06.2011 № 658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби» утворено управління міграційної служби в Черкаській області, . Не зазначення коду ЄДРПОУ Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (відповідача) позбавляє суд можливості встановити адміністративно - процесуальну правосуб'єктність визначеного позивачами відповідача.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини та згідно ч.9 ст.160 КАС України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору. Позивачами зазначено, що реєстрацію місця проживання 06.11.2015 ОСОБА_5 було здійснено за недійсним правовстановлюючим документом, проте не зазначено ким саме і коли правовстановлюючий документ визнано недійсним.

Порушенням з боку відповідачів вбачається позивачами у реєстрації місця проживання 06.11.2015 ОСОБА_5 за адресою с. Подільське Золотоніського району, Черкаської області, вул. Миру, 14, без згоди співвласників житла за недійсним правовстановлюючим документом. Позивачами не додано доказів на обґрунтування твердження стосовно недійсності правовстановлюючого документа, свідоцтва на право власності на житло від 23.11.1998.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено (ст.10), що правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до пп. 4 п. 18 Постанови КМУ від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, що набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Відповідно до п.29 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 у разі виявлення ДМС або її територіальними органами порушень законодавства органом реєстрації під час здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи такому органу надсилається повідомлення щодо необхідності проведення відповідної перевірки. У разі підтвердження зазначених порушень реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи підлягає скасуванню. Згідно з п.п. 7.1, 7.2 Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Копія цього висновку надсилається керівнику головного управління (управління) міграційної служби (далі - територіальний орган ДМС) для здійснення контролю. Згідно ч.8 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів. Відповідно до п. 7.5 Порядку відомості про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи вносяться до карток реєстрації особи, адресних карток та паспортного документа шляхом внесення запису «скасовано» на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства (штамп реєстрації місця проживання, або штамп реєстрації місця перебування, або штамп зняття з реєстрації місця проживання).

У позові не йдеться і у додатках немає інформації щодо звернення про проведення відповідної перевірки територіальним органом ДМС підстав реєстрації, натомість вимогу сформовано щодо протиправної дії Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання 06.11.2015 ОСОБА_5 без обгрунтування у контексті ч.2 ст.2 КАС України.

КАС України (ч.4 ст.161) встановлено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивачами не надано доказів щодо вжиття заходів урегулювання спору у досудовому порядку, попри те, що у тексті позовної заяви зазначено, що на початку 2016 року зверталися стосовно незаконності реєстрації ОСОБА_5, відомостей проживання/не проживання (акт підтвердження, засвідчений у встановленому порядку), сплати/не сплати комунальних послуг згідно особових рахунків, так само не надано індивідуального акта рішення про відмову за результатом розгляду заяви позивачів. Верховний Суд 10.01.2018 у справі № 307/1023/16-ц (71518993), вирішеній за правилами ЦПК України щодо виселення з будинку зі зняттям з реєстраційного обліку, зазначив: про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із будинку без надання їм іншого постійного житла.

Позивачами вказано, що наявний аналогічний спір, де співпадають позивачі і частково співпадають відповідачі, а також предмет і підстави позову у справі 695/2908/17. Згідно наданої у додатках до позовної заяви ухвали від 22.12.2017 № 695/2908/17 провадження у справі закрито, проте доказів набрання вказаною ухвалою законної сили не надано. КАС України (п.3 ч.1 ст.240) передбачено: суд ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. З огляду на викладене, справа є у провадженні іншого суду доки зазначена ухвала про закриття провадження не набере законної сили, оскільки вона може бути оскаржена та у подальшому скасована судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) визначено (ст.15), що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на звернення до суду із застосуванням відповідного способу захисту, що відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

ЦК України (ч.1 ст.391) передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема можливість захисту саме права власності шляхом визнання незаконним акта, яким порушується право власності, передбачено ч.1 ст.393 ЦК України: правовий акт органу влади або органу місцевого самоврядування, що не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі ст.19 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до ч.1 ст.21, ст.393 ЦК України визнає незаконним і скасовує акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Питання про недійсність (незаконність) свідоцтв про право власності на майно, виданих суб'єктами владних повноважень має вирішуватися із застосуванням способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, п.«ґ» ч.3 ст.152 ЗК України, якщо це призводить до порушення, оспорення або невизнання цивільного права чи інтересу. Постановою Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 927/19/13-г підтверджено правильність застування норм права судами попередніх інстанцій під час прийняття рішення про задоволення позову про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Оспорюваним реєстраційним діям із вчинення запису передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне.

Реєстрація означає набуття права проживання. Зняття з реєстрації відбувається автоматично під час реєстрації нового місця проживання. Згідно ч.1 ст.358 ЦК України: право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно (ч.4 ст.358). Відповідно до ст. 369 ЦК України «здійснення права спільної сумісної власності»: співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, що належить нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

КАС України (п.11 ч.5 ст.160 КАС України) визначено, що у позовній заяві зазначаються власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивачами не надано власне письмове підтвердження про те, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно з ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви додано клопотання позивачів про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначено, що майновий стан позивачів недостатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості згідно визначення прожиткового мінімуму як вартісної величини, зазначеної Законом України «Про прожитковий мінімум». На підтвердження обставин, викладених у зазначеному клопотанні надано: копію довідки від 03.01.2018 № 46/02, виданої ОСОБА_3 у тому, що вона перебуває на обліку в Золотоніському ОУПФУ та отримує пенсію з інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда ІІІ групи у сумі 8632 грн. - з серпня 2017 року по січень 2018 року (1412 грн. щомісячно за серпня - вересень 2017 року та 1452 грн. щомісячно за жовтень 2017 року січень 2018 року); копію довідки від 03.01.2018 № 04-23/10 виданої ОСОБА_1 у тому, що вона отримує щомісячну грошову допомогу при народженні 1-ї дитини з січня по грудень 2017 у сумі 10320 грн. (860 грн. щомісячно за січень-грудень 2017 року); копію довідки від 02.01.2018 № 1 виданої ОСОБА_2 у тому, що вона отримує щомісячну грошову допомогу при народженні 1-ї дитини з липня по грудень 2017 року у сумі 5160 грн. (860 грн. щомісячно за липень-грудень 2017 року).

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті. У клопотанні сторона повинна навести обставини, що свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути відомості щодо доходів фізичної особи, що можуть бути надані на заяву про отримання відомостей з Державного реєстру про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків згідно п.5 Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822; документи про заборгованість перед іншими особами, наприклад, за комунальні послуги; документи про стягнення заборгованості з позивача у межах виконавчого провадження тощо.

Європейський суд з прав людини у прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду позов. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Необґрунтоване звільнення від сплати судового збору утворить переваги у становищі стосовно інших суб'єктів звернення до суду за захистом, тоді як відповідно до ст.8 КАС України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. З огляду на додані до позовної заяви і клопотання докази, суд позбавлений можливості надати оцінку майновому стану позивачів, оскільки надані довідки не свідчать про скрутний майновий стан позивачів, та не доводять факту відсутності інших доходів, зокрема дивідендів, процентів, роялті, отримання у спадок майна чи коштів та ін.

Позивачами невірно розраховано суму судового збору (704,80х3), оскільки подана позовна заява містить 2 вимоги немайнового характеру: визнати дії Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання…; визнати дії Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області щодо реєстрації місця проживання … протиправними.

Враховуючи зазначене суддя дійшов висновку про необґрунтованість клопотання позивачів щодо звільнення від сплати судового збору у сумі 2114 грн. 40 коп. (704,8х3), у зв'язку із чим у задоволенні клопотання належить відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлена з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, що необхідно сплатити. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. (ст.6 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, відповідно до вимог ч.3 ст.161 КАС України кожному позивачу варто надати документ про сплату судового збору у сумі (704,80х2) 1409 грн. 60 коп.

Отримувач коштів - УДКСУ у м.Черкасах Черкаської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38031150; банк отримувача - ГУДКСУ у Черкаській області; код банку отримувача (МФО) - 854018; рахунок отримувача 4002; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Черкаський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі Union Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії Європейський суд з прав людини зазначив: заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що про протиправні дії з реєстрації 06.11.2015 ОСОБА_5 позивачам уже було відомо на початку 2016 року, проте не зазначено поважності причин пропуску строку звернення до суду та не надано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Згідно ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.160, ст.161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суддя встановив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 160 ст.161 КАС України, що на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України є передумовою для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 5, 8, 160, 161, 168, 169, 241, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Золотоніського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без руху.

Надати позивачам для усунення недоліків позовної заяви десять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі не виконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачам.

Копію ухвали надіслати позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та не оскаржується.

Суддя Л.В.Трофімова