Справа № 357/6479/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/6479/17 Суддя (судді) першої інстанції: Цуранов А.Ю
Суддя- доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

за участю представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14.01.2018 та ордеру №355857

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України

на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року

у справі №357/6479/17

за позовом ОСОБА_5

до відповідача Львівської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0916/20900/17,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив суд визнання протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0916/20900/17 від 22.05.2017, якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил та накладено штраф у розмірі 8500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що строки транзитного перевезення транспортного засобу були порушені позивачем без наявного умислу, оскільки автомобіль перебував у ремонті, тобто на думку позивача, в силу непереборних і незалежних від нього підстав.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил №0916/20900/17 від 22.05.2017, винесену виконуючим обов'язки заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України, якою визнано винним ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням Львівська митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами відсутності порушень ним митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, не повідомлено своєчасно митні органи про місце перебування транспортного засобу та причин порушення ним вимог ст.ст. 95, 470 Митного кодексу України. Крім того, митним органом зазначено, що в дотримання вимог ст. 526 Митного кодексу України позивача було сповіщено про день та час розгляду справи про порушення митних правил.

Заперечення (відгук) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

В судове засідання представник Львівської митниці не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 березня 2017 року Львівською митницею Державної фіскальної служби України відносно ОСОБА_5 було складено протокол про порушення митних правил №0916/20900/17.

Водночас під час прийняття протоколу позивача під підпис було повідомлено про розгляд справи 21.04.2017 о 12-00.

В подальшому Львівською митницею Державної фіскальної служби України позивачу було надіслано повідомлення про розгляд зазначеної справи 22.05.2017.

22 травня 2017 року постановою в справі про порушення митних правил позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 24.03.2017 у зоні митного контролю пропуску «Шегин-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС прибув транспортний засіб Пежо 407, р.н. 1АJ3026, під керуванням ОСОБА_5, який слідував з України до Республіки Польща. В ході проведення митного контролю встановлено, що ОСОБА_7 06.02.2017 ввіз на митну територію України вищевказаний автомобіль на строк, що передбачений нормами ст. 95 Митного кодексу України - 10 діб, однак станом на 24.03.2017 його не вивіз.

Необхідно зазначити, що до 23 березня 2017 року (до моменту виявлення митницею правопорушення) позивач мав можливість повідомити митницю про ремонт автомобіля та вивезти автомобіль за межі митної території України, проте зазначеним правом не скористався

В наданих при складанні протоколу позивачем поясненнях ОСОБА_5 було вказано з причин не вивезення автомобіля ОСОБА_7 пояснив, що не мав можливості його вивезти через поломку двигуна, а на момент перетину кордону надав довідку № 27 від 23.03.2017 СТО «Інтер-Продукт» та відповідні документи, що вказують на факт перебування зазначеного транспортного засобу в ремонті з 16.02.2017 по 23.03.2017.

Вважаючи постанову в справі про порушення митних правил №0916/20900/17 від 22.05.2017 протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даною позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем необґрунтовано було прийнято постанову та накладено стягнення у виді штрафу оскільки позивач не міг здійснити транзит автомобіля, у зв'язку з поломкою двигуна. А також зазначив, що справа була розглянута у відсутність позивача, а тому відповідачем було порушено порядок розгляду адміністративних справ відповідно до ст. 526 Митного Кодексу України.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Митним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 93 Митного кодексу України, - товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб.

Частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України регламентовано, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст.ст. 486, 488, 497, 498 Митного кодексу України закріплено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 Митного кодексу України, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

У провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно ст. 526 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Водночас, одним із зазначених застережень є можливість розгляду митним органом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона була попереджена належним чином про дату, час та місце розгляду її справи і станом на момент розгляду її справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу також на те, що право позивача бути присутнім під час розгляду справи про порушення митних правил не є підставою для зловживання позивачем своїми правами та безпідставного затягування розгляду справи.

Крім того, чинним законодавством встановлено відповідні строки прийняття суб'єктом владних повноважень рішень за результатами розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 494 Митного кодексу України протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Висновки суду першої інстанції що оскаржувана постанова у порушення вимог митних правил було прийнято відповідачем за відсутності позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими та не приймає до уваги, оскільки позивач був сповіщений про її розгляд належним чином, про що свідчить направлення митним органом повідомлення про розгляд справи про порушення митних правил на вказану позивачем адресу. Крім того при подачі позову взагалі не вказував зазначену обставину як підставу для неправомірності оскаржуваної постанови.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не порушено вимог закону щодо розгляду справи у відсутність позивача, оскільки позивачу були створені всі умови для реалізації ним свого права на особисту участь під час розгляду справи про порушення митних правил.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

У пункті 2 розділу VIII Порядку надано розуміння термінів „документальне підтвердження" та „факт аварії чи дії обставин непереборної сили", а саме: документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з п. 3 Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Згідно п. 5 Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили. При цьому керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

У відповідності до п. 6 Порядку, у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили. Разом із заявою подаються: документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку; примірник акта про проведення огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу та таким іншим митним органом проводився огляд; письмове підтвердження митного органу, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу і таким іншим митним органом огляд не проводився згідно з абзацом четвертим пункту 5 цього розділу.

Як зазначалось вище положеннями ст.95 Митного кодексу України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За правилами ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Таким чином, у вищезазначених нормах Митного кодексу України законодавцем чітко передбачені строки на в'їзд і виїзд транзитних транспортних засобів, а також відповідальність особи за їх порушення.

Відповідно до ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушення митних правил передбачених зокрема, статтею 470, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_5 у термін встановлений Митним кодексом для здійснення транзиту транспортного засобу з повідомленням про обставини події аварії або дії обставин непереборної сили до найближчого органу доходів і зборів з відповідною заявою, в якій було б повідомлено суб'єкт владних повноважень про поважні обставини причини пропуску строку транзитного перевезення автомобіля не звертався.

Доводи позивача про надання під час складення протоколу про порушення митних правил 24.03.2017 документів про знаходження автомобіля в період з 16.02.2017 по 23.03.2017 на станції технічного обслуговування (ремонт автомобіля) жодним чином не спростовують причин пропуску строку транзитного перевезення та дії обставин події аварії або дії обставин непереборної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2017 року справа №163/832/15-а та ухвалі від 24 жовтня 2017 року у справі №754/4889/17.

Також, колегією суддів апеляційної інстанції не береться до уваги твердження позивача, що при винесені оскаржуваної постанови відповідач керувався неіснуючим нормативно правовим актом, а саме Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 657, від 02 жовтня 2012 року, оскільки фактично відповідачем було вірно вказано назву та номер зазначеного Порядку, однак помилково зазначено дату 02.10.2012, якою зазначений Порядок було зареєстровано в Мін'юсті.

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що позивач, в порушення вимог ст.95 Митного кодексу України, перевищив строк доставки транспортного засобу, який згідно ст.321 Митного кодексу України, перебуває під митним контролем та митне оформленням якого не закінчене, про будь-які обставини, які цьому перешкодили, митницю не повідомив, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України, внаслідок чого, останнього було законно притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, яка винесена уповноваженою особою, у встановлені строки, з дотриманням вимог територіальної підвідомчості та відповідно до положень ст.526 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до відповідача Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0916/20900/17 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2018 року.