Справа № 806/2461/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" січня 2018 р. Справа № 806/2461/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2017 №62012-13 , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2017 року за №62012-13.

В обґрунтування позову зазначав, що вказаним податковим повідомленням-рішенням визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості. Вказав, що рішення сесії Овруцької міської ради від 27.01.2016 р. №100 про застосування визначених цим рішенням ставок оподаткування, що виникли у 2016 року оприлюднене значно пізніше визначеного законодавством строку, та не може застосовуватися у 2016 році. Крім того, об'єкти нерухомості, на які відповідач визначив податок є будівлями промисловості, а тому, на думку позивача, згідно пп.266.2.2 (є) ст.266 ПК України не є об'єктом оподаткування.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.10.2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 23.06.2017 №62012-13.

Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 640 (шістсот сорок) грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що Овруцькою міською радою Житомирської області прийнято рішення "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2016 рік по м. Овруч" №100 від 27.01.2016, згідно якого встановлена ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості. Також відповідач вказує, що п. "є" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не може бути застосований у даному випадку до позивача, оскільки дане обмеження стосовно об'єктів оподаткування стосується юридичних осіб, а не фізичних осіб - підприємців.

Позивачем, в особі його представника до суду подано заперечення на апеляційну скаргу. Вважає вимоги апеляційної скарги безпідставними, а судове рішення законним. В запереченнях зазначає, що застосування відповідачем визначених рішенням міської ради від 27.01.2016 ставок оподаткування до правовідносин. які виникли в 2016 році з боку відповідача є незаконними. Окрім того, відповідачем не врахована наявність у позивача на праві частина комплексу нежитлових приміщень, які використовуються ним в господарській діяльності та не є об'єктом оподаткування.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача вважає судове рішення законним та просить відхилити апеляційну скаргу відповідача.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що Головним управління ДФС у Житомирській області (далі - ГУ ДФС в Житомирській області) винесено податкове повідомлення-рішення №62012-13 від 23.06.2017, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 11350,41 грн (а.с. 8).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до Овруцької МДПІ із заявою від 02.08.2017 про проведення звірки даних щодо наявних у його власності об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості розміру їх загальної площі, наявних у нього пільг зі сплати цього податку та обґрунтованості застосованої фіскальним органом ставки податку (а.с. 9).

За результатами вказаної звірки ОСОБА_3 направлено відповідачу акт (а.с.10-11), проте контролюючим органом зазначений акт відхилено, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено в силі.

Позивач не погодився з відповідним рішенням контролюючого органу, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон N 71-VIII), яким було введено новий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. А у "Прикінцевих положеннях" Закону N 71-VIII міститься пряма норма щодо введення цього Закону у дію з 01 січня 2015 року.

Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПКУ).

Нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами є офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів (п. 12.5 ст. 12 ПК України).

Згідно із ст. 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні акти, прийняті місцевими органами виконавчої влади, а також їх посадовими особами, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації не пізніш, як у 10-денний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, якщо ці акти не підлягають державній реєстрації.

Суд встановив, що 27.01.2016 Овруцькою міською радою Житомирської області на п'ятій сесії сьомого скликання прийнято рішення №100 "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2016 рік по м. Овручу", згідно якого встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 0,75 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного ( податкового) року за 1 кв. м бази оподаткування (а.с.15-16).

Однак, вказане рішення Овруцької міської ради N 100 від 27 січня 2016 року було оприлюднене 22.03.2016 у газеті "Зоря", тобто не було оприлюднене в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 101).

Згідно вимог пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, яким передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Податкове законодавство України ґрунтується на принципах, визначених в ст. 4 ПК України, зокрема на принципі стабільності. Відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки Закон України від 28.12.2014 N 71-VIII набрав чинності 01.01.2015 року, а рішення Овруцької міської ради N 100 було прийнято 27 січня 2016 року, тобто пізніше як через шість місяців до початку бюджетного періоду - 2016 календарного року, нарахування ГУ ДФС у Житомирській області податку на нерухоме майно встановленого цим рішенням міської ради на підставі норм ПК України можливе не раніше наступного бюджетного періоду, тобто з 2017 календарного року.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що об'єкти нерухомості не віднесені до промислових, а тому підлягають оподаткуванню, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Водночас абзацом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договорів купівлі-продажу на праві приватної власності належать 1/2 частина комплексу нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. До складу його частини комплексу входять такі будівлі та споруди: бокс площею 712,15 кв. м, склад площею 60,4 кв.м, гараж площею 210,65 кв.м, пилорама площею 101,75 кв.м, альтанка площею 8,55 кв.м та водокачка площею 4,75 кв.м (а.с.14).

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.12-13), ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець та видами його діяльності за КВЕД- 20.10.0, 45.42.0, є лісопильне та стругальне виробництво, столярні та теслярські вироби, виробництво інших дерев'яних будівельних конструкцій і столярних виробів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будівлі, як виробничі, так і допоміжні, що входять до складу комплексу та використовуються для цілей забезпечення діяльності позивача необхідно відносити до будівель промисловості в розумінні п.п "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, що дає підстави для висновку, що придбані позивачем нежилі приміщення підпадають під визначення "будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств".

Таким чином, належний позивачу комплекс нежитлових будівель та споруд з усіма нежитловими приміщеннями, як будівлі промисловості не є об'єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону (п.п. "є" п. 266.2.2. ст. 266 ПК України) і податок на нерухоме майно них не повинен нараховуватись.

Враховуючи несвоєчасність встановлення ставки податку та невіднесення нерухомого майна до об'єкту оподаткування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Відповідач доказів на спростування вищенаведених обставин, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не надав.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "18" січня 2018 р.