Справа № 221/5627/17
Суддя: Писанець Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Метьолкіній Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання незаконним рішення Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області № 2777 від 29.09.2017р. щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням розміру матеріальної грошової допомоги на оздоровлення та неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області щодо незарахування до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби та періоду навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та зобов»язання вчинити певні дії, здійснивши перерахунок довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 24.10.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив: зобов'язати відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, в період з 28.07.1986 року по 28.07.1989 року; а також зобов'язати зобов'язати відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 27.10.1979 року по 01.11.1981 року, а також зобов»язати Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 19.10.2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат; визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням розміру матеріальної грошової допомоги на оздоровлення неправомірними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідок №№ 1510, 1511, виданих начальником ТУ ДСА України в Донецькій області 15.09.2017 року , без обмеження граничного розміру та із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 19.10.2016 року.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача, присутній у судовому засіданні, не погодився з позовними вимогами, вважає законним і обґрунтованим постановлене УПФУ рішення № 2777 від 29.09.2017р., про що надав письмові заперечення, мотивуючи їх тим, що відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - не передбачено зарахування до стажу роботи, матеріальної грошової допомоги на оздоровлення - тому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсягу.

Вивчивши позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб»єктів владних повноважень.

Згідно із ст.9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 є суддею з 27.11.1996 року. Відповідно до постанови ВРУ №1600-VIII від 22.09.2016р. ОСОБА_3 є звільнений у зв»язку із відставкою. 19.10.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке йому було призначено в розмірі 86 відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. До стажу не зараховано половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Київська вища школа МВС СССР ім.Ф.Є.Дзержинського в період з 28.07.1986 року по 28.07.1989 року, а також не зараховано календарний період проходження строкової військової служби з 27.10.1979 року по 01.11.1981 року. 26.09.2017 року позивач звернувся до управління з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просив здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 19.10.2016 року. Надано 2 довідки ТУ ДСА України в Донецькій області від 15.09.2017 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.12.2016 року.

Рішенням № 2777 від 29.09.2017 року відповідачем відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення з посиланням на п.п. 2, 6 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 8 ОСОБА_4 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується. Статтею 58 ОСОБА_4 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з вимогами статті 64 ОСОБА_4 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_4 України. Частиною 1 ст. 126 ОСОБА_4 України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується ОСОБА_4 і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За унормуванням ч. 1 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно п. 25 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної ОСОБА_5 України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача ОСОБА_3 призначено на посаду судді 27.11.1996 року.

Згідно вимог ст. 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів», кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу"(3723-12). Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Положеннями пп. 3-1 п. 3 постанови Кабінету ОСОБА_5 України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а також календарного періоду проходження строкової військової служби.

Відтак, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину строку навчання за денною формою в Київській вищій школі МВС СРСР в період з 28.07.1986р. по 28.07.1989р., що становить 1 рік 6 місяців та періоду проходження строкової військової служби в період з 27.10.1979р. по 01.11.1981р.

На правильність правових висновків суду вказує і те, що Законом України «Про Вищу раду правосуддя» № 1798-VIII від 21.12.2016 року внесено зміни до п. 34 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року, яким визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Також, 22.05.2008 року ОСОБА_6 Суд України в рішенні № 10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 ОСОБА_4 України, ОСОБА_6 Суд України надав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». ОСОБА_6 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_6 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_6 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Рішенням ОСОБА_6 Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому ОСОБА_6 Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яка суперечить ОСОБА_4 України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення ОСОБА_6 Судом України цього рішення. Натомість, застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII, а саме: «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 року Комітету ОСОБА_5 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003 р.).

Отже, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, в період з 28.07.1986р. по 28.07.1989р.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше здійснених виплат - підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок призначеної пенсії здійснюється з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Матеріалами справи підтверджується, що із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивач звернувся до відповідача 22.09.2017 року, тому право на перерахунок у нього виникло з 01.10.2017 року.

Щодо позовних вимог стосовно визнання дій Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням розміру матеріальної грошової допомоги на оздоровлення неправомірними та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідок, виданих начальником ТУ ДСА України в Донецькій області 15.09.2017 року № 1510, № 1511, без обмеження граничного розміру та із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 19.10.2016 року, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про ОСОБА_6 Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Як зазначено вище, довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області від 15.09.2017р. включають в складі інших виплат матеріальну допомогу на оздоровлення.

Суд вважає, що в даному випадку спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Оскільки до складу суддівської винагороди не входить матеріальна допомога на оздоровлення, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку довічного грошового утримання судді, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, а отже, і підстави для задоволення позовних вимог в зазначеній частині.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ч. 4 ст. 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області щодо незарахування ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби в період з 27.10.1979р. по 01.11.1981р. та половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі Київська вища школа МВС СРСР в період з 28.07.1986р. по 28.07.1989р., що становить 1 рік 6 місяців, та відмові у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням фактично отриманих сум.

Зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби в період з 27.10.1979р. по 01.11.1981р. та половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі Київська вища школа МВС СРСР в період з 28.07.1986р. по 28.07.1989р., що становить 1 рік 6 місяців.

Зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 01.10.2017р. з урахуванням фактично отриманих сум.

Відмовити у задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, безпосередньо до апеляційного Адміністративного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.В.Писанець