Справа № 820/2572/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків

11 січня 2018 р. справа №820/2572/16
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дробязги Т.В.,

за участю: представника відповідача - Іванова І.Д.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості та компенсації, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2015 по 25.08.2015 в розмірі 27030,77 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату станом на день винесення судового рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , в званні прапорщика. 04.11.2014 позивачем подано рапорт про звільнення за сімейними обставинами. Наказом від 25.08.2015 позивача звільнено зі служби. При звільненні ОСОБА_1 в серпні виплачено грошове забезпечення при звільненні. Проте, згодом стало відомо, що ОСОБА_1 при звільненні не було нараховано та не було сплачено заробітну плату за період з 01.01.2015 по 25.08.2015 в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Хілковського О.О. через канцелярію суду надійшов письмові заперечення на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначив, що відповідно до довідки щодо нарахування грошового забезпечення військовослужбовцю, ОСОБА_1 з січня 2015 року підлягало до виплати посадовий оклад 740 грн. за місяць, за військове звання - 65 грн. за місяць та надбавка за вислугу років - 201,25 грн. за місяць, решти відповідних щомісячних виплат його було позбавлено відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону від 23.04.2015 №581-АГ «Про результати службового розслідування». Таким чином, за 2015 рік ОСОБА_1 підлягало до виплати грошове забезпечення за 5 місяців та 22 дні, в сумі 5769,15 грн. Водночас, представник відповідача зазначив, що під час кінцевого розрахунку з ОСОБА_1 йому було виплачено вихідна допомога у розмірі 2883,60 грн. Загалом здійснено кінцевий розрахунок за весь період і нараховане в серпні грошове забезпечення в загальній сумі 8652,75 грн. З відповідної суми нарахувань після утримань військового збору та єдиного соціального внеску ОСОБА_1 було виплачено за період січень-серпень 2015 року 8522,96 грн., що підтверджується довідкою щодо нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач та представник позивача не прибули, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому позивач просив розглядати справу без його участі, а також просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача - Іванов І.Д. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з підстав, що викладені у письмових запереченнях на позов.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 15.04.2004 по 25.08.2015 перебував на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді старшого прапорщика.

Наказом начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.08.2015 №276-ос старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено в запас за ст. 26 ч. 8 п. 1 п.п. г (через сімейні обставини, виховання батьком військовослужбовцем, який не перебуває у шлюбі, дитини або декількох дітей віком до 18 років, які проживають з ним без матері), без права носіння військової форми одягу, з 25 серпня 2015 року (а.с.10).

Згідно наказу від 25.08.2015 календарна вислуга років позивача, станом на 25 серпня 2015 року, становить 12 років 09 місяців 18 днів.

Підставою для прийняття вказаного наказу слугував рапорт позивача від 28.07.2015 та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.06.2015.

В ході судового розгляду судом встановлено, що у вересні 2014 року до Жовтневого районного суду міста Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою про визначення місця проживання дитини ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2014 позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_2 разом з батьком.

Крім того, 02.06.2015 позивач звертався до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , 3-тя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.06.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-тя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , уродженки м. Харкова.

Вказані вище обставини стали підставою для подачі позивачем рапорту.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 25.08.2015 нараховано грошове забезпечення у розмірі 8652,75 грн.

Проте, позивач не погоджується з нарахованою сумою заробітної плати за період з 01.01.2015 по 25.08.2015, оскільки вважає, що вона нарахована та виплачена не в повному обсязі, що стало підставою для подачі даного адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України від 23.04.2015 №581-АГ "Про результати службового розслідування".

За результатами вказаного судового розгляду постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 по справі №820/6299/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу задоволено частково.

Скасовано частково наказ Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України від 23.04.2015 №581-АГ "Про результати службового розслідування" щодо позбавлення відповідних надбавок та преміювання Інспектора 2 категорії - інструктора кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " старшого прапорщика ОСОБА_1 , в частині визначення дати - "з 01.01.2015". В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Зазначена постанова суду набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017, якою апеляційну скаргу позивача та відповідача залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 залишено без змін.

Отже, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 набрала законної сили 13.07.2017.

Відповідно до ч.4, ч. 6 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 вбачається, що відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону від 16.02.2015 №230-АГ та від 26.03.2015 №426-АГ проведено службове розслідування за фактом припинення виконання обов`язків військової служби та службових обов`язків інспектором 2 категорії інструктором кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим прапорщиком ОСОБА_1 , особою для проведення службового розслідування згідно наказу начальника Харківського прикордонного загону від 23.04.2015 № 426-АГ.

Підставою для проведення службового розслідування став рапорт начальника відділу кадрів Харківського прикордонного загону старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 12.02.2015 №Р-1322, яким останній повідомив начальника Харківського прикордонного загону про те, що на виконання наказів начальника Східного регіонального управління від 28.07.2014 №260-ос та від 20.08.2014 №299-ос викликаний до відділу кадрів для розрахунку та подальшого вибуття для подальшого проходження служби до Луганського прикордонного загону інспектор 2 категорії інструктор кінологічної групи кінологічного відділення впс ІНФОРМАЦІЯ_3 старший прапорщик ОСОБА_1 не прибув, за інформацією даний військовослужбовець на службу не з`явився, на зв`язок не виходив.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що старший прапорщик ОСОБА_1 з 13.08.2014 відсутній на службі без поважних причин, а відтак не виконує обов`язків військової служби.

Як вбачається з висновку службового розслідування за фактами, викладеними у рапорті начальника відділу кадрів Харківського прикордонного загону старшого лейтенанта ОСОБА_4 стосовно інспектора 2 категорії інструктора кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого прапорщика ОСОБА_1 від 16.04.2015 за результатами службового розслідування факт невиконання службових обов`язків під час дії особливого періоду з боку старшого прапорщика ОСОБА_1 , вважати таким, що підтвердився.

За результатами проведеного службового розслідування начальником Харківського прикордонного загону прийнято наказ Про результати службового розслідування від 23.04.2015 р. №581-АГ.

Пунктом 1 вказаного наказу притягнуто інспектора 2 категорії інструктора кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого прапорщика ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за припиненням виконання обов`язків військової служби та службових обов`язків, порушення військової присяги, п. 1 контракту про проходження громадянами України військової присяги, п. 1 контракту про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, порушення ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, безпідставну відсутність на службі без поважних причин.

Відповідно до п. 2 зазначеного наказу від 23.04.2015 №581-АГ інспектора 2 категорії інструктора кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого прапорщика ОСОБА_1 вивести в розпорядження начальника Харківського прикордонного загону, позбавлено з 01.01.2015 надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, преміювання, надбавки за кваліфікацію, надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя.

Суд розглядаючи справу №820/6299/16 за позовом ОСОБА_1 дійшов висновку, що наказ Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України від 23.04.2015 №581-АГ "Про результати службового розслідування" є законним.

Водночас, суд в постанові від 11.05.2017 по справі №820/6299/16 зазначив, що вказаним наказом від 23.04.2015 №581-АГ позивача неправомірно позбавлено з 01.01.2015 надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, преміювання, надбавки за кваліфікацію, надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, оскільки наказ датований 23.04.2015.

За таких обставин, судом скасовано наказ Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України від 23.04.2015 №581-АГ в частині визначення дати - "з 01.01.2015".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Приписами ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 4.3.1. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження відповідних начальників органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1-3, 7, 8, 10 - 12, 14 і 15 пункту 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115, з дня, що наступає за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою посадою на день звільнення з посади (скорочення). Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагороди за бойове чергування, морського грошового забезпечення та надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, у разі відсутності доступу у військовослужбовців до секретної інформації та її матеріальних носіїв).

Згідно детального розрахунку від 04.01.2018 видів грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за період 01.01.2015 по 23.04.2015, з урахуванням постанови Харківського окружного адміністративного суду, встановлено, що загальна сума преміювання за вказаний період складала 3315,20 грн., надбавка за особливі умови служби пов`язані з ризиком - 414,40 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань - 3005,33 грн.

Таким чином, загальна сума за вказаними видами грошового забезпечення позивача склала 6734,93 грн.

З огляду на те, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 по справі №820/6299/16 визнано наказ Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України від 23.04.2015 №581-АГ таким, що підлягає скасування в частині позбавлення з 01.01.2015 надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, преміювання, надбавки за кваліфікацію, надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 заборгованості з преміювання та надбавок до грошового забезпечення у розмірі 6734,93 грн., з відрахуванням податків та зборів.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невчасно виплачену заробітну плату станом на день винесення судового рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Водночас зазначає, що правовідносини щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям (на час звільнення позивача зі служби) були врегульовано Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, Положеннями про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115, Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393.

Зазначеними нормативно-правовими актами не передбачено стягнення компенсації за затримку розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Згідно розяснень, які викладені в п. 2 ч. 2 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства про працю» від 24.12.1999 № 13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

Враховуючи викладене, суд зазначає, законодавством України не передбачено можливості стягнення компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні військовослужбовців, через що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про .

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст. 90); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 9); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 4 ст. 90).

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості та компенсації - задовольнити частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (код НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 16.12.1998 Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області) заборгованість з преміювання та надбавок до грошового забезпечення у розмірі 6734,93 грн. (шість тисяч сімсот тридцять чотири гривні 93 копійки), з відрахуванням податків та зборів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 січня 2018 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.