Справа № 807/1236/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2018 року м. Ужгород№ 807/1236/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Стенавська А.М.

за участю:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, представник - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.09.2017р. на суму 26332,50 грн.; податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.09.2017р. на суму 2422,50 грн.; податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 14.09.2017р. на суму 510,00 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.09.2017р. на суму 37695,00 грн.; рішення про застосування фінансових санкцій № від 14.09.2017р. на суму 6302,60 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Так, представник позивача наголошував, що відповідач не надав належної правової оцінки наданим доказам, щодо понесених позивачем витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів (далі - ПММ) на загальну суму 129200,00 грн., у зв'язку з чим відповідач прийшов до необґрунтованого висновку про завищення позивачем витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності та донарахував єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування в сумі 37695,00 грн., фінансові санкції на суму 6302,60 грн., податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 26332,50 грн., військовий збір на загальну суму 2422,50 грн., податок на доходи фізичних осіб із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн. Таким чином, представник позивача просив визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.09.2017р. на суму 26332,50 грн.; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.09.2017р. на суму 2422,50 грн.; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 14.09.2017р. на суму 510,00 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.09.2017р. на суму 37695,00 грн.; рішення про застосування фінансових санкцій № від 14.09.2017р. на суму 6302,60 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у запереченні на позов та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши на наступне. За результатами документальної перевірки позивача, останньому було донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2015 рік в сумі 10950,00 грн. та за 2016 рік в сумі 10116,00 грн. Так, проведеною перевіркою було встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу (об'єкту оподаткування), тобто різниці між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця у 2015 році на суму 73000,00 грн. та у 2016 році на суму 56200,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні наголошував, що витрати визнаються лише в тому випадку, якщо вони фактично понесені (оплачені), а не тільки нараховані, при цьому витрати відображаються у момент отримання доходу, якого вони стосуються, а не в момент їх оплати. Представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що для визначення чистого доходу такого календарного року беруться отримані за цей рік доходи та витрати, пов'язані з отриманням цього доходу, а якщо дохід отримано в одному звітному році, а пов'язані з цим доходом витрати будуть понесені в наступному році, вони не можуть враховуватися для цілей ополаткування. Зокрема, як встановлено під час перевірки та згідно довідки, виданої позивачем, дебіторська заборгованість по контрагенту ТОВ "Форест-СК" станом на 31.12.2015 року становила 805031,32 грн., станом на 01.01.2017 року - 2094293,51 грн. Таким чином, представник відповідача зазначав, що посилання позивача про те, що за період 2015-2016 роки витрати останнього на паливо для перевезення лісопродукції склали 129253,00 грн. не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доходу від наданих послуг в цьому періоді позивач не отримав. Виходячи з вище викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р.

Результати проведеної перевірки відображено в Акті від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 (а.с. 7-27).

Згідно п. 1.23 Акту перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 зазначено, що проведеним аналізом наявності у самозайнятої особи заборгованості за розрахунками з контрагентами в розрізі таких контрагентів, встановлено наявність у позивача дебіторської заборгованості, а саме: станом на 01.01.2015 р. - 231050,00 грн. (ДП Брустурянське ЛМГ); станом на 31.12.2015 р. - 805031,32 грн. (ТОВ "Форестер - СК"); станом на 31.12.2016 р. - 2094293,51 грн. (ТОВ "Форестер - СК") (а.с. 12).

В Акті перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 зазначено, що за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р. позивачем задекларовано документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до декларації в сумі 8488262,36 грн. Перевіркою встановлено їх завищення на загальну суму 129200,00 грн. в тому числі за 2015 р. на суму 73000,00 грн., за 2016 р. на суму 56200, 00 грн. (а.с. 14).

Таким чином, перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатках Ф4 (Ф2) до податкової декларацій встановлено, що у позивача чистий оподатковуваний дохід від підприємницької діяльності за 2015 рік, за даними перевірки, складає 93828,00 грн. (валовий дохід 4357424,38 грн. - валові витрати 4263596,38 грн. = 93828,00 грн.) проти 20828,00 грн. заявленого позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік. Чистий оподатковуваний дохід від підприємницької діяльності за 2016 рік, за даними перевірки, складає 85873,00 грн. (валовий дохід 4181338,98 грн. - валові витрати 4095465,98 грн. = 85873,00 гри.) проти 29673,00 грн., заявленого позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік (а.с. 15).

У відповідності до Акту перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 зазначено, що позивачем завищено витрати на придбання ПММ на загальну суму 129200,00 грн. в т.ч. за 2015 на суму 73000,00 грн.. 2016 - на суму 56200,00 грн. (а.с. 15, зворотний бік аркуша).

Таким чином, відповідачем в Акті перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 вказано, що документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення позивачем вимог: 1) п. 177.10 ст. 177 ПК України, зокрема порушено порядок ведення Книги фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування встановлений наказом Міндоходів від 16.09.2013 р. № 481; 2) п.177.2, п.177.4 ст.177 розділу IV ПК України - перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в загальній сумі 21066,00 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 10950,00 грн., за 2016 рік в сумі 10116,00 грн.; 3) пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, в частині невідображення отриманих доходів, дохід за ознакою доходу « 157»; 4) п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - перевіркою донараховано єдиний соціальний внесок в загальній сумі 37695,00 грн.; 5) п.1, п. 2 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - перевіркою встановлено неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок; 6) пп.1.1, 1.2, 1.5, 1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX, пп 162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України - неутримання та неперерахування військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності на загальну суму 1408,72 грн. в тому числі за 2015 рік в сумі 1095,00 грн., за 2016 рік в сумі 843,00 грн.

На підставі висновків викладених в Акті перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме: за № від 14.09.2017 р. на суму 26332,50 грн. за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за рахунок річного декларування" (а.с. 30), за № НОМЕР_2 від 14.09.2017 р. на суму 2422,50 грн. - визначено грошове зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору (а.с. 31), податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 14.09.2017 р. на суму 510,00 грн. за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" (а.с. 32).

Також, на підставі Акту перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 відповідачем була прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.09.2017 р. зі сплати недоїмки щодо єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 37695,00 грн. (а.с. 28).

На підставі Акту перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 відповідачем було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.09.2017 р. на суму 6302,60 грн. (а.с. 29).

У відповідності до п. 177.5 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Позивачем були подані до відповідача ОСОБА_4 декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, 2016 рік (а.с. 91-93, 97-99), Розрахунки податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, отриманих самозайнятою особою (а.с. 94, 100).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464).

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, єдиний внесок нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Так, відповідачем зауважено, що завищення позивачем суми документально підтверджених витрат вплинуло на формування зобов'язань по військовому збору та єдиному внеску, що підлягали сплаті до бюджету.

Як вбачається з Акта перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4, висновки відповідача про порушення вимог податкового законодавства ґрунтуються на тому, що позивачем безпідставно включено до витрат суми понесені ним на придбання ПММ, без отримання доходу за надані послуги, при наявності дебіторської заборгованості по контрагенту ТОВ "Форест-СК", у зв'язку з чим вказані витрати безпосередньо не пов'язані з отриманням доходів позивачем та можуть бути визнані витратами тільки того звітного періоду в якому отримано дохід від реалізації таких товарів.

Однак, з такими висновками відповідача суд не погоджується, з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявні Договори купівлі-продажу лісопродукції, а саме: від 01.02.2015 року №1/2015, від 10.01.2016 року №2/01/2016, укладені між позивачем та ТОВ "Форест-СК", згідно яких позивач зобов'язується передати у власність ТОВ "Форест-СК" лісопродукцію, при цьому перевезення лісопродукції відбувається за рахунок і кошти позивача (а.с. 34-37).

Також, в матеріалах справи наявні Накладні про відпущення позивачем для ТОВ "Форест-СК" лісопродукції (а.с. 38, 45, 55, 57, 65, 76, 83, 86), Подорожні листи вантажного автомобіля (а.с. 39, 44, 56, 58, 72, 77, 81, 86), Товарно-транспортні накладні (а.с. 40-43, 46-54, 59-64, 66-71, 73-75, 78-80, 82, 84-85, 88-89).

У відповідності до п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Так, з аналізу п. 177.2 ст. 177 ПК України вбачається, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, який визначається, як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і витратами, які повинні бути документально підтвердженими та пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Отже, згідно вимог п. 177.2 ст. 177 ПК України для включення витрат до об'єкта оподаткування вони повинні відповідати наступним вимогам: 1) бути документально підтвердженими; 2) пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно вимог ст. 1 Закону України від 16.07.99 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а тому суд приходить до висновку, що дані господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану позивача.

Відповідно до пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-XIV (надалі - Закон N 996-XIV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону N 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз вищевикладених норм Закону № 996-XIV свідчить про те, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11.

Так, статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Так, на підтвердження виконання Договорів купівлі-продажу лісопродукції від 01.02.2015 року №1/2015, від 10.01.2016 року №2/01/2016, укладених між позивачем та ТОВ "Форест-СК" позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії первинних документів (а.с. 34-98).

За результатами дослідження вище вказаних первинних та інших документів суд дійшов висновку, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. N 996-XIV та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій позивачем.

Крім того, матеріалами справи підтверджується той факт, що понесені позивачем витрати на придбання ПММ в сумі 129200,00 грн. безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю останнього.

Згідно п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, суд приходить висновку, що витрати на придбання позивачем ПММ в сумі 129200,00 грн. були понесені позивачем в межах його господарської діяльності, а саме: на виконання господарських зобов'язань згідно Договорів купівлі-продажу лісопродукції від 01.02.2015 року №1/2015, від 10.01.2016 року №2/01/2016, укладених між позивачем та ТОВ "Форест-СК" (а.с. 34-37) та є документально підтвердженими (а.с. 34-98).

Враховуючи вище викладене та у зв'язку з тим, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження висновків викладених в Акті перевірки від 28.08.2017 року №884/13-11/НОМЕР_4 щодо завищення позивачем суми документально підтверджених витрат, що вплинуло і на формування зобов'язань по військовому збору та єдиному внеску, таким чином підлягають скасуванню і винесені на підставі вказаного Акту перевірки податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.09.2017р. на суму 26332,50 грн., за № НОМЕР_2 від 14.09.2017р. на суму 2422,50 грн., за № НОМЕР_3 від 14.09.2017р. на суму 510,00 грн., вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.09.2017р. на суму 37695,00 грн., рішення про застосування фінансових санкцій № від 14.09.2017р. на суму 6302,60 грн.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано та посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 14.09.2017 р., за № НОМЕР_2 від 14.09.2017 р., за № НОМЕР_3 від 14.09.2017 р., вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.09.2017 р., рішення про застосування фінансових санкцій № від 14.09.2017 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в сумі 3200,00 грн., що підтверджуються Платіжним дорученням №30 від 25.09.2017 року (а.с. 3).

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного та керуючись статтями 139, 241, 243, 244, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, а саме: за № від 14.09.2017 р. на суму 26 332,50 грн., за № НОМЕР_2 від 14.09.2017р. на суму 2 422,50 грн.; за № НОМЕР_3 від 14.09.2017 р. на суму 510,00 грн.

3.Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф- від 14.09.2017 р. на суму 37 695,00 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № від 14.09.2017 р. на суму 6 302,60 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Іршавський район, с. Імстичево, вул. Космонавтів, 30, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) судові витрати в сумі 3 200,00 (три тисячі двісті гривень) грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року).

СуддяОСОБА_5

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено 18.01.2018 року.