Справа № 592/12225/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий І інстанції: Фоменко І. М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 р. Справа № 592/12225/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Дудка О. А.

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.12.2017р., м. Суми, (повний текст складено 20.12.2017 р.) по справі № 592/12225/17

за позовом ОСОБА_2

до Старшого інспектора ВМ та АЗ УПП в м. Суми старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову старшого інспектора ВМ та АЗ УПП в м. Суми старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення серії БР №897144 від 16.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.12.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з'ясуванні обставин справи та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2017 року інспектором ВМ та АЗ УПП в м. Суми винесено постанову, якою ОСОБА_2 за порушення п. 2.9 «д» та п. 2.1Правил дорожнього руху притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано штраф в сумі 425 грн. Згідно постанови ОСОБА_2 16.09.2017 року о 18:00 год., керуючи транспортним засобом HYUNDAI SONATA, д/н НОМЕР_1 по вул. Б. Шляху м. Суми, під час руху користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном), тримаючи його у руці та не пред'явив посвідчення водія.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в досудовому порядку.

За результатами розгляду скарги 09.10.2017р. рішенням начальника сектору адміністративної практики Управління патрульної поліції в м. Суми постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 16.09.2017р. залишено без змін, а скаргу без задоволення. (а.с. 7 - 10).

Не погоджуючись з постановою від 16.09.2017р. позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху доведений, а тому рішення відповідача прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.п. «д» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності лише за ч.2 ст.122 КУпАП України, тобто за користування під час руху транспортного засобу засобом зв'язку (мобільним телефоном), тримаючи його у руці.

Згідно ст. 31 Закону України Про Національну поліцію полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Суд першої інстанції, визнаючи правомірність постанови та вважаючи доведеним факт порушення позивачем ч.2 ст.122 КУпАП посилався на докази, надані відповідачем, а саме на відеозапис з нагрудної камери поліцейського (відповідача по справі).

Проте колегія суддів вважає такі висновки помилковими, оскільки зазначений відеозапис не фіксує беззаперечно факт порушення позивачем п.2.9 д ПДР України, а саме користування позивачем під час руху транспортного засобу засобом звязку, тримаючи його у руках.

Крім того рішенням УПП в м. Суми від 09.10.2017 року, за результатами розгляду скарги позивача на постанову від 16.09.2017 року, також зазначено, що з оглянутого відеозапису з нагрудного реєстратора старшого інспектора не вдалося чітко встановити факт користування засобом зв'язку тримаючи його у руці. (а.с. 7 - 10).

Колегія суддів зазначає, що позивач, як на місці вчинення правопорушення, так і в позовній заяві не визнавав факт скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином достатніх та беззаперечних доказів, що підтверджують факт порушення позивачем п.2.9 д ПДР України відповідачем не надано до суду.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що в відповідачем не доведено наявність в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги щодо неправомірного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення інспектором патрульної поліції є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР №897144 від 16.09.2017 року є протиправною та підлягає скасуванню, із закриття провадження у справі , а позовні вимоги - задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо не порушення позивачем п.2.1 ПДР колегія суддів, вважає такими, що не впливають на висновку суду, з огляду на наступне.

Згідно ч.1ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Проте з постанови від 16.09.2017р. вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності лише за одне порушення п.2.9."д" ПДР за, що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП, за порушення п.2.1 ПДР України постановою не притягнуто позивача до відповідальності за іншою статтею та за сукупністю правопорушень, а отже судом не надається оцінка діям позивача в цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, не врахування пояснень позивача, не надання можливості звернення за юридичною допомогою та подання доказів чи клопотання, не роз'яснення прав та обов'язків , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що позивачу було роз'яснено його права та обов'язки, в тому числі право на правову допомогу, надано для ознайомлення постанову.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

У даному випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова була складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень частини четвертої ст. 258 КУпАП.

Натомість, законом не визнана обов'язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута та спірна постанова прийнята відповідачем в присутності позивача, якому роз'яснювалися його права передбачені КУаАП.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого рішення та не надано достовірних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позову, з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 271, 286, 310,315,317, 321 Кодексу адміністративного судочинства, суд -

П О С Т А Н О В ИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.12.2017р. по справі № 592/12225/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову старшого інспектора ВМ та АЗ УПП в м. Суми старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення серії БР №897144 від 16.09.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5