Справа № 345/570/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11286/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2017 року (прийняту у м. Яремче суддею Івановим А.П.) в адміністративній справі № 354/570/17 за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського обєднаного Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити дії,

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправними дії Надвірнянського обєднаного Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі Надвірнянське ОУПФУ) в частині відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, та має статус гірського;

- зобовязати Надвірнянське ОУПФУ продовжувати проводити нарахування та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20% розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, з 01.10.2017 відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15.02.1995 № 56/95-ВР (далі Закон № 56/95-ВР).

Позов обґрунтовував тим, що він працював суддею Яремчанського міського суду Івано-Франківської області і, як особа, яка проживає на території гірського населеного пункту, має право на гарантії і пільги, встановлені статтею 6 Закону № 56/95-ВР.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із цією постановою, її оскаржило Надвірнянське ОУПФУ, яке вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підстав для виплати підвищення за проживання в гірському населеному пункті немає, оскільки позивач отримує не пенсію, а щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у звязку з розглядом справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 з 30.03.1992 по 01.10.2000 працював на посаді судді Галицького районного суду Івано-Франківської області, з 02.10.2000 по 20.12.2009 на посаді судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області, з 21.12.2009 по 30.09.2016 на посаді судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області (а.с.5 8).

Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 22.09.2016 № 1600-VIII його звільнено з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку (а.с. 11 22).

30.09.2016 наказом голови суду № 02-02-27 його відраховано зі штату суду на підставі вказаної постанови Верховної ОСОБА_3 України (а.с. 4).

З 01.10.2016 відповідач призначив позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді з нарахуванням до розміру щомісячного довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті та має статус гірського.

Проте, 29.09.2017 позивач отримав повідомлення від Надвірнянського ОУПФУ про відмову у нарахуванні доплати у розмірі 20%, як жителю гірського населеного пункту на підставі статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 01.10.2017 (а.с. 33).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського; 16.09.2011 набув статусу особи, що проживає на території гірського населеного пункту, тому має право на отримання підвищення на 20% розміру довічного грошового утримання відповідно до вимог частини другої статті 6 Закону № 56/95-ВР.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 56/95-ВР статус особи, яка проживає і працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Згідно із частиною другою статті 6 Закону № 56/95-ВР розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

ОСОБА_2 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1; копією посвідчення від 16.09.2011 серії А № 756609, підтверджується те, що він відноситься до особи, яка постійно проживає на території гірського населеного пункту, що дає право на отримання пільг передбачених Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (а.с. 10).

Враховуючи вищенаведене, оскільки щомісячне довічне грошове утримання належить до соціального забезпечення судді у відставці і є за своє суттю одним із видів державних пенсій, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ОСОБА_2 як особа, якій виплачується довічне грошове утримання і яка постійно проживає у гірському населеному пункті має право на гарантії і пільги встановлені Законом № 56/95-ВР.

В іншому випадку це б суперечило практиці Європейського Суду з прав людини, згідно якої якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без обєктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (справа «Пічкур проти України»).

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 322, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2017 року в адміністративній справі № 354/570/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Постанова в повному обсязі складена 17 січня 2018 року.