Справа № 200/6248/17(2-а/691/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2018 року справа № 200/6248/17(2-а/691/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.,

суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Шевцова Т.В.) від 31 травня 2017 року у справі №200/6248/17(2-а/691/17) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, в якому просив:

- визнати протиправними дії інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 по складанню постанови серії БР № 462102 від 28.03.2017 року;

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 462102 від 28.03.2017 року.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року адміністративний позов задоволено. Постанову серії БР №462101 від 28 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.132-1 КУпАП скасовано.

Відповідач, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули. Відповідно до приписів ч.1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 462102 від 28.03.2017 року, прийнятою інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 28.03.2017 року об 11 год. 40 хв. на дорозі Київ -Чоп (194 км) ОСОБА_2, керуючи автомобілем MAN TGA 33.400 д.н.з. АА 0569ОТ, з напівпричепом SHEUERLESTGK-4531SA, д.н.з. АА 7206ХР перевозив великоваговий вантаж, а саме екскаватор Volvo EC 240 BLC, вагою 25900 кг. Загальна вага вантажу, автомобіля і напівпричепа становить 59210 кг. Водій керував ТЗ без відповідного дозволу на перевезення великовагового вантажу, чим порушив п.п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів правомірності своїх дій по притягненню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Щодо вимог в частини визнання протиправними дій відповідача зі складання постанови серії БР № 462102 від 28.03.2017 року ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

З 08 серпня 2015 року набрав чинності ОСОБА_4 України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і у статтю 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку складати протокол у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час скоєння порушення та прийняття спірної постанови, колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені відповідно до Закону № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_4 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення колегія суддів звертає увагу на таке.

За приписами ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Пунктом 2.1 "Г" Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30), згідно з п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. № 1094.

За приписами пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Частиною 3 ст.48 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.94р., перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 зазначає про те, що він перевозив екскаватор Volvo EC 240 BLC до станції технічного обслуговування для проведення ремонту, при цьому останній знаходився у розукомплектованому стані, зокрема, на ньому відсутній двигун, частина гідравлічних насосів та багато дрібних частин, що на думку позивача, загалом становить близько половини ваги даного екскаватора, а тому за допомогою документального габаритно-вагового контролю в даному випадку не можливо встановити точну вагу транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому приписами ч. 4, 5 ст. 77 КАС України визначено, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Проте, судом першої інстанції не було запропоновано позивачу надати належні докази його тверджень щодо розкомплектованості грузу.

Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема копій технічних паспортів на транспортні засоби, вбачається, що загальна вага автомобіля, напівпричепа та вантажу становить 59210 кг. Отже, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідними доказами обґрунтовано свою позицію.

Отже, з огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, колегія суддів дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 28.03.2017 року серія БР №462102 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Відповідно до положень ч. 1 ст 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ст.77, 272, 286, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу Інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року у справі №200/6248/17(2-а/691/17) - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 15.01.2018 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 січня 2018 року.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва