Справа № 263/14146/17
Суддя: Ковтуненко В. О.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/263/785/2017
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Ковтуненка В.О., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області щодо призначення йому з 15 грудня 2016 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, а саме, у розмірі 88% від суддівської винагороди судді, без врахування строку військової служби за період з 01.06.1979 року по 15.05.1981 року; зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області: зарахувати йому до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, строк військової служби за період з 01.06.1979 року по 15.05.1981 року; провести нарахування визначеного йому розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 88% на 90% заробітної плати (суддівської винагороди) з 15 грудня 2016 року; виплатити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 15.12.2016 року з розрахунку 90% суддівської винагороди (заробітної плати), як судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум. На обґрунтування вимог позову посилається на те, що на підставі наказу голови Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року №273-к про відрахування з посади судді Донецького апеляційного господарського суду з 14 грудня 2016 року у зв`язку з виходом у відставку. 03.10.2017 року він звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Згідно з отриманою відповіддю від 03.10.2017 року, відповідач повідомив його про те, що щомісячне грошове утримання судді у розмірі 88% суддівської винагороди нараховане правомірно. З такими діями відповідача він не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що істотного порушують його право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди судді з урахуванням строку військової служби.
Ухвалою від 01 листопада 2017 року судом було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 20 листопада 2017 року.
28 листопада 2017 року представник відповідача надав через канцелярію суду заперечення проти позову.
Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 , та зазначив, що 02.02.2017 року йому був проведений перерахунок пенсії на довічне грошове утримання суддів згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Відсоток довічного грошового утримання склав 88%. Також згідно зі ст.137 Закону не передбачено зарахування проходження військової служби до стажу роботи судді.
Враховуючи позицію сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правові відносини.
Згідно із розрахунком стажу судді ОСОБА_1 , наданого головою Донецького апеляційного господарського суду, складає: служба у лавах Радянської армії 1 рік 11 місяців 14 днів; арбітражний (в.о. арбітра, арбітр, суддя) Господарського суду Донецької області 09 років 02 місяця 09 днів; суддя Донецького апеляційного господарського суду 15 років 04 місяців. Усього стаж роботи станом на 14 грудня 2016 року становить 26 років 05 місяців 23 дні.
03.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача про перерахунок його пенсії з розрахунку нарахування щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді.
03.10.2017 року ОСОБА_1 отримав відповідь з Центрального об`єднаного управління ПФУ України м. Маріуполя Донецької області, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. ОСОБА_1 вийшов у відставку після набрання чинності цим Законом, стаж на посаді судді на час відставки складає 24 роки 06 місяців 12 днів, тому розмір щомісячного грошового утримання було визначено в розмірі 88% суддівської винагороди у відповідності до чинного законодавства.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.
У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Відповідно до п.6 Порядку, для підтвердження військової служби приймаються військові квитки, довідки військових комісаріатів.

В зв`язку з підтвердженням військової служби як військовим квитком так і наявності відомостей про військову службу у трудовій книжки позивача період військової служби у лавах Радянської армії з 01.06.1979 року по 15.05.1981року підлягає зарахуванню в пільговий стаж.

Також, відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України №584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Такий порядок вирахування стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, закріплено і у пункті 11 Перехідних положень ЗаконуУкраїни №2453-VI, 2010 року, які передбачали, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Таким чином, законодавством, яке діяло на момент призначення (обрання) ОСОБА_1 суддею, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці строк військової служби.
Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону «По судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).
02.05.2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.
Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.
Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.
До спірних правовідносин мають відношення вимоги абзацу третього пункту 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 04.06.2016 року: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).»
Таким чином, суд вважає, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати строк військової служби з 01.06.1979 року по 15.05.1981 року, що дає право на отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області щодо призначення ОСОБА_1 з 15 грудня 2016 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, а саме - у розмірі 88% від суддівської винагороди судді, не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб`єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України.
Проаналізувавши встановлені судом обставини справи та норми, що регулюють відповідні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати щодо сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України,
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області щодо призначення ОСОБА_1 з 15 грудня 2016 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, а саме, у розмірі 88% від суддівської винагороди судді, без врахування періоду військової служби в період з 01.06.1979 року по 15.05.1981 року - неправомірними.
Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, період військової служби в період з 01.06.1979 року по 15.05.1981 року.
Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 15 грудня 2016 року з розрахунку 90% суддівської винагороди (заробітної плати), як судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.О. Ковтуненко