Справа № 539/2497/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Іващенко Ю.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 539/2497/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2017, суддя Іващенко Ю.А., вул. Монастирська, 17, м. Лубни, Лубенський, Полта,авська, 37500 повний текст складено 20.11.17 по справі № 539/2497/17

за позовом ОСОБА_2

до Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області ( далі відповідач) в якому просив визнати дії Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у перерахунку та виплаті йому пенсії відповідно до довідки № 13 від 20.06.2017 року виданої Дослідною станцією лікарських рослин інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України протиправними, скасувати рішення Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 271 від 18.07.2017 року як незаконне; зобов'язати Лубенське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплачувати йому пенсію відповідно до довідки № 13 від 20.06.2017 року, яка видана Дослідною станцією лікарських рослин інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України, згідно якої перераховано заробітну плату йому за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 08.06.1986 року по 30.06.1986 року в сумі 1784,53 крб., починаючи з 23.06.2017 року з урахуванням сплачених сум.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково.

Рішення Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 271 від 18.07.2017 року щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки про заробітну плату Дослідної станції лікарських рослин інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України № 13 від 20.06.2017 року скасовано.

Зобов'язано Лубенське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію відповідно до довідки № 13 від 20.06.2017 року, яка видана Дослідною станцією лікарських рослин інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України, згідно якої перераховано заробітну плату ОСОБА_2 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 08.06.1986 року по 30.06.1986 року в сумі 1784,53 крб., починаючи з 23.06.2017 року з урахуванням сплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідачем, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 -ї категорії, має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково, отримує пенсію по інвалідності через Лубенське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Позивач ОСОБА_2 працював на Українській зональній опитній станції лікарських рослин, на даний час Дослідна станція лікарських рослин інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України, на посаді шофера, звідки був відряджений на проведення робіт на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки № 40 від 29.07.1986 року ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі в/ч 61511 з 08.06.1986 р. по 29.07.1986 р. та було нараховане грошове забезпечення.

Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_2 повернувся до попереднього місця роботи, де після повернення йому і було нараховано та виплачено заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_2 отримавши захворювання під час виконання обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримав 2 групу інвалідності, що пов'язана з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримує пенсію через Лубенське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Згідно з довідкою, виданою Дослідною станцією лікарських рослин інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України № 13 від 20.06.2017 року, станцією перераховано заробітну плату ОСОБА_2 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 08.06.1986 року по 30.06.1986 року в сумі 1784,53 грн.

23.06.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою з приводу перерахунку та виплати йому пенсії згідно довідки №13 від 20.06.2017 року, однак рішенням Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №271 від 18.07.2017 року ОСОБА_2 в перерахунку пенсії згідно довідки, виданої Дослідною станцією лікарських рослин інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України було відмовлено.

Не погоджуючись позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не надав суду письмові докази, які б свідчили про незаконність довідки про розрахунок заробітної плати. Разом із тим, судом зроблено висновок про відсутність правових підстав щодо визнання дій відповідача протиправними, оскільки вказані дії знайшли своє вираження у рішенні про відмову в перерахунку пенсії, щодо якого суд прийняв рішення про необхідність його скасування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року N 796-XII. (далі - ОСОБА_3 № 796).

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

На виконання делегованих повноважень Кабінет Міністрів України 23.11.2011 року прийняв постанову №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до п.2 якої зобов'язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно п.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 року по 29.07.1986 року, що підтверджується довідкою в/ч 61511 від 29.07.1986 року та не оспорюється сторонами.

Так, згідно п.3 ч.3 Порядку у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що враховуючи, що позивач пропрацював у зоні відчуження менше 12 місяців підряд, пенсія йому має обраховуватися згідно довідки № 13 від 20.06.2017 року, яка видана Дослідною станцією лікарських рослин інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України, виходячи із заробітної плати за неповний календарний місяць роботи підряд у зоні відчуження, а саме за червень 1986 року.

У відповідності до ч. 7 Порядку, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Таким чином Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області визначена кратність із врахуванням розсекреченої постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N207-7.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Так, пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту спірної довідки вбачається, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) проводився на підставі постанови Ради Міністрів УРСР 10 червня 1986 року № 207-7 та постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210, а відповідач не надав суду письмові докази, які б свідчили про незаконність довідки про розрахунок заробітної плати

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні правові підстави щодо визнання дій відповідача протиправними, оскільки вказані дії знайшли своє вираження у рішенні про відмову в перерахунку пенсії, щодо якого суд прийняв рішення про необхідність його скасування.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2017 по справі № 539/2497/17 залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2017 по справі № 539/2497/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. .

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_3
Повний текст постанови складено 15.01.2018.