Справа № 428/10002/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року справа №428/10002/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 2 листопада 2017 року у справі № 428/10002/17 (головуючий І інстанції Юзефович І.О., м. Сєвєродонецьк Луганська область) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 - звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (далі УПФУ в м.Сєвєродонецьку), в якому просила: визнати протиправними та дискримінаційними дії щодо невиплати пенсії; зобовязати поновити нарахування та виплату пенсії з моменту її припинення (а. с. 1).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 2 листопада 2017 року зазначений позов ОСОБА_1 задоволений частково: визнано протиправними та дискримінаційними дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_1; зобовязано УПФУ в м. Сєвєродонецьку поновити нарахування та виплату пенсії за віком з моменту припинення ОСОБА_1; постанову звернуто до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 26-29).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обовязкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (а.с. 39-42).

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до довідки від 19.07.2016 №919057130 ОСОБА_1 взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції до м.Сєвєродонецьк (а. с. 2).

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку на підставі електронної пенсійної справи, пенсійні виплати припинені з 01.08.2014 р.

Розпорядженням відповідача від 18.09.2016 №83854 позивача взято на облік з 01.08.2014 на підставі заяви від 20.07.2016 (а.с. 19,20).

Розпорядженням УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 16.09.2016 припинено виплату пенсії позивачеві до зясування по пенсійній справі з 01.10.2016 на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №7 від 31.08.2016 (а. с. 21-23).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо не відновлення виплати пенсії позивачеві з 1 серпня 2014 року в звязку з непідтвердженням місця перебування позивача.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі Закон № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону №1058 за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Встановлено, що відповідачем прийнято рішення у формі розпорядження про припинення виплати пенсії позивачеві на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.08.2016 №7, яким позивачеві відмовлено у призначенні (поновленні) соціальних виплат у звязку з непідтвердженням фактичного місця проживання позивача.

При цьому, в розпорядженні від 16.09.2016 відсутні будь-які посилання на норми права, зокрема, на ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі Закон №1058).

Згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, ч.1 ст. 49 Закону №1058, визначено перелік підстав, за наявності яких, виплату пенсії може бути припинено.

Пенсійний орган, приймаючи розпорядження про припинення виплати пенсії, не вказав та не обґрунтував, на якій саме з підстав, наведених в ч.1 ст.49 Закону №1058 припинено виплату пенсії.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що виплату пенсії позивачеві припинено з 01.08.2014 року, а не з 01.10.2016 року, як про це зазначено в розпорядженні від 16.09.2016. Відповідач в своїх запереченнях на адміністративний позов та доводах апеляційної скарги підтверджує ту обставину, що виплату пенсії позивачеві припинено з 01.08.2014 року ( а. с. 17-18, 19, 33-35).

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, відповідач прийняв розпорядження щодо припинення виплати пенсії, яке є протиправним внаслідок його необґрунтованості, невизначеності та незрозумілості.

Позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З врахуванням викладеного, колегія суддів визнає протиправним та скасовує розпорядження УПФУ в м.Сєвєродонецьку від 16.09.2016 про припинення виплати пенсії, оскільки саме такий спосіб захисту сприяє повному відновленню порушеного права позивача на отримання сум призначеної пенсії, яка є власністю позивача і задовольняє вимоги про зобовязання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачеві з 01.08.2014.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо можливості відновлення пенсійних виплат тільки в межах строку звернення до апеляційного суду, з огляду на те, що суми невиплаченої пенсії є власністю позивача, на які не розповсюджуються строки звернення до суду. Крім того, виплата пенсії припинена в звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України прийнято низку законів та нормативно-правових актів, які спрямовані на відновлення виплат пенсій громадянам з моменту їх припинення без обмеження строком, виплата яких була зупинена в звязку з неможливістю проведення виплат на тимчасово неконтрольованій території.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи суд першої інстанції частково невірно вирішив справу за суттю вимог, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення позовних вимог.

Постанова складена в повному обсязі 16 січня 2018 року.

Керуючись ч.2 ст.9, ч.5 ст.250, п.3 ч.1 ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.1, п.3 ч.1, ч.2 ст.317, ст. 321, ст.322, ч.1 ст.325, ч.1, ч.5 ст.328, п.1 ч.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області задовольнити частково.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 2 листопада 2017 року у справі № 428/10002/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 16.09.2016 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 серпня 2014 року.

Допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати складення повного судового рішення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді А.В.Гайдар

ОСОБА_2