Справа № 333/4322/17(2-а/333/234/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 року справа № 333/4322/17 провадження №2-а/333/234/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.,

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року (суддя Варнавська Л.О.,) у справі №333/4322/17 (провадження №2-а/333/234/17) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу із застосуванням положень ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 18% починаючи з 01.02.2016р.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 05.05.2010р. перебуває на обліку в УПФУ як отримувач пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01.02.2016р. відповідачем, на виконання рішення суду, призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 21.06.2017р. позивач звернувся до УПФУ із заявою, в якій просив здійснити перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням положень ст..29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній період виходу на пенсію, починаючи з 01.02.2016р., тобто з моменту звернення з заявою про призначення пенсії за віком. У вказаній заяві позивач посилався на те, що із заявою про призначення пенсії за віком він звернувся до УПФУ після досягнення 63 річного віку, хоча мав на це право по досягненню 60 річного віку, у звязку з чим має право на розрахунок пенсії із урахуванням положень ст..29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного

фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням положень ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 21 червня 2017 року пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 18%.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції фактично погодився з позицією позивача та вказав на те, що оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не з часу досягнення 60 річного віку (досягнення пенсійного віку), а після досягнення 63 річного віку, при цьому, з часу виникнення права на призначення пенсії за віком продовжував працювати, то він має право на розрахунок його пенсії із застосуванням положень ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З цих підстав, встановивши те, що позивачем після досягнення пенсійного віку, відпрацьовано 36 місяців, суд дійшов висновку про те, що пенсія позивача підлягає перерахунку із підвищенням на 18 % (0,5% за кожний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку х 36 відпрацьованих місяців).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м Запоріжжя подало апеляційну скаргу. В якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії за віком із застосуванням положень ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Заявник апеляційної скарги вказує на те, що до часу призначення пенсії за віком, на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», позивач з 05.05.2010р. отримував пенсію за вислугу років, яка була призначена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». З цих підстав, відповідач вказує на відсутність правових підстав для підвищення розміру пенсії за віком, оскільки позивач, на час призначення пенсії за віком, вже отримував пенсію за вислугу років. Тобто, за позицією УПФУ, у разі якщо особа, до призначення їй пенсії за віком, отримувала будь-який інший вид пенсії, то у неї не виникає право на підвищення розміру пенсії, на підставі положень ст..29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі призначення їй пенсії за віком з більш пізнього віку. Крім цього, заявник апеляційної скарги звертає увагу на те, що позивач звернувся за перерахунком пенсії із заявою не встановленого зразку, у звязку з чим, за позицією відповідача, між сторонами не виникло правовідносин з приводу перерахунку пенсії.

У запереченнях на апеляційну позивач просить залишити постанову суду першої інстанції без змін з огляду на законність та обґрунтованість судового рішення.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач з 05.05.2010р. перебуває на обліку в УПФУ як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 23 січня 2013 року позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач 13.11.2015 та повторно 27.07.2016р. звертався до УПФУ із заявами про призначення пенсії за віком, натомість, в цьому йому було відмовлено з посиланням на те, що він уже отримує пенсію за віком з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Вказана відмова була оскаржена позивачем у судовому порядку.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20.09.206р. (справа №2-а/333/194/16), яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р., зобовязано УПФУ призначити позивачу пенсію за віком з 01.02.2016р.

На виконання рішення суду, з 01.02.2016р. УПФУ призначено позивачу пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

27 липня 2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Листом від 13 липня 2017 року УПФУ відмовило позивачу у перерахунку пенсії, із зазначених підстав, з огляду на те, що до призначення пенсії за віком позивач отримував пенсію за вислугу років.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин між сторонами), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 60 річного віку позивач досяг 22.01.2013р. та на час досягнення вказаного віку у нього був наявний страховий стаж понад 15 років, що не заперечується відповідачем.

Отже, з 23.01.2013р. позивач набув право на призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Фактично пенсію за віком позивачу призначено з 01.02.2016р.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Отже, з огляду на вказану норму права, підставою для підвищення розміру пенсії за віком є наступні умови:

- не призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058 з дня набуття права на таку пенсію;

- звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено ч.1 ст.26 Закону №1058;

- наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого ч.1 ст.26 Закону №1058 (тобто, особа продовжувала працювати після досягнення пенсійного віку).

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу не була призначена пенсія за

віком з дня набуття права на таку пенсію; позивач звернувся за призначенням пенсії за віком (та фактично призначено пенсію) з більш пізнього віку, ніж передбачений ч.1 ст.26 Закону №1058; у позивача наявний страховий стаж, який набутий після виникнення права на призначення пенсії за віком і вказаний факт підтверджується наданими позивачем документами (із пенсійної справи) та не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням підвищення пенсії за віком із застосуванням положень ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позиція УПФУ у спірних правовідносинах фактично полягає у тому, що у разі якщо особа, до призначення їй пенсії за віком, отримувала будь-який інший вид пенсії, то у неї не виникає право на підвищення розміру пенсії, на підставі положень ст..29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі призначення їй пенсії за віком з більш пізнього віку.

З такими доводами УПФУ суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях ч.1 ст.29 Закону №1058, якою такої умови для підвищення пенсії за віком не передбачено. При цьому суд враховує, що до призначення пенсії за віком позивачу було призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто інший вид пенсії та за іншим Законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про право позивача на підвищення пенсії за віком на підставі ч.1 ст.29 Закону №1058. При цьому, встановивши таке право, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що пенсія позивачу повинна бути підвищена на 18% із розрахунку 36 повних місяців страхового стажу після набуття права на пенсію за віком (що підтверджено належним доказами та не заперечувалось відповідачем) х 0,5% (згідно ч.1 ст.29 Закону) =18%.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивач звернувся за перерахунком пенсії із заявою не встановленого зразку, у звязку з чим, за позицією відповідача, між сторонами не виникло правовідносин з приводу перерахунку пенсії, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи не спростовують наявність між сторонами спору, який стосується права позивача на підвищення пенсії за віком, яке заперечувалось відповідачем.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року у справі №333/4322/17 (провадження №2-а/333/234/17) без змін.

Постанова набирає законної сили з 16.01.2018р. та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк