Справа № 826/2381/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/2381/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Прокуратури міста Києва Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві Національного банку України
прозобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Прокуратури міста Києва, Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва, Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, Національного банку України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- витребувати від Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві інформацію стосовно стану кримінального провадження № 0002902, внесеного 25.04.2015 до ЄРДР стосовно посадових осіб Національного банку України, а саме: кваліфікацію злочину та оголошення підозри;

- визнати протиправними дії Прокуратури міста Києва, Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва, Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві у зв'язку із порушенням Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- зобов'язати Прокуратуру міста Києва дати відповідь на скаргу позивача від 03.10.2016;

- стягнути з Національного банку України 150000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є вкладником ПАТ «Дельта Банк» та йому не відшкодовано вклад у розмірі 10458 дол. США. У зв'язку з цим він звернувся до Генеральної прокуратури України 11.08.2015 із заявою про вчинення кримінального правопорушення Національним банком України із ПАТ «Дельта Банк». Обгрунтованих відповідей на численні звернення позивач не отримував від відповідачів. Вважає, що така бездіяльність порушує його законні права та інтереси.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачі, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи явку уповноважених представників не забезпечили.

Від Національного банку України надійшли заперечення, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 150000, 00 грн. у зв'язку з тим, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки заявляючи вказану позовну вимогу, позивач не зазначає, які саме права та охоронювані законом інтереси порушені саме Національним банком України.

Київська місцева прокуратура № 6 міста Києва у своїх запереченнях на адміністративний позов зазначила, що питання витребування від органу Нацполіції інформації щодо кримінального провадження має бути вирішене в порядку кримінального судочинства. Просила розглянути позов у відповідності до чинного законодавства.

Від інших відповідачів заперечення до суду не надійшли.

Оскільки, в судове засідання 13.12.2017 сторони не прибули, судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2015 позивач звернувся до Генеральної прокуратури України із повідомленням про злочин, в якому просив прийняти і зареєструвати його заяву та надати документ, що підтверджує прийняття та реєстрацію заяви. Просив внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за ст. 364 КК України, та віддати його власність в сумі 150000, 00 грн. не в четверту чергу, а в першу.

22.02.2016 позивач звернувся до Генеральної прокуратури із скаргою на бездіяльність, посилаючись на те, що жодної відповіді ним не отримано.

22.07.2016 Прокуратурою міста Києва на адресу позивача надіслано лист № 04/2/2-612-16, в якому повідомлено, що слідчий відділ Печерським УП ГУНП у м. Києві було надано відповідь на звернення позивача від 22.07.2016 за вихідним № В-1334/125/52/02-2016 (а. с. 11).

Як вбачається з копії відповіді, долученої до даного листа, начальником відділення СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві, майором поліції Іванінім П. В. повідомлено, що в слідчий відділ надійшло звернення позивача, зареєстроване за вх. № В-1334 від 22.03.2016. Вказане звернення було долучене до матеріалів кримінального провадження № 0002902. Досудове розслідування проводить слідчий Тімков О. С.

Вказаним листом повідомлено також, що розслідування триває, для проведення слідчих дій позивача буде викликано повісткою. Зазначено номер телефону слідчого (а. с. 12).

03.10.2016 позивач звернувся до начальника відділення СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві Іваніна П. В. (копія - для Прокуратури міста Києва) зі скаргою, в якій просив надати наступну інформацію:

- коли позивач почує слідчого Тімкова О. С.,

- кому оголошена підозра,

- хто контролює кримінальну справу,

- хто являється процесуальним суддею,

- яка кваліфікація злочину,

- коли слідчий Тімков О. С. міркує передати справу в суд (а. с. 13 - 14).

Направлення позивачем вказаного листа на адреси адресатів підтверджується фіскальними чеками відділення поштового зв'язку (а. с. 42).

Згідно зворотніх повідомлень скаргу позивача та її копію отримано відповідачами 07.10.2016 (а. с. 43, 44).

Листом від 17.10.2016 № 9196вих-16, направленим на адресу позивача та начальника СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві Шевціва В. М., Київська місцева прокуратура № 6 міста Києва скерувала звернення ОСОБА_1 до органу Нацполіції для надання інформації.

Також Київська місцева прокуратура № 6 міста Києва повідомила, що місцевою прокуратурою 15.04.2016 надано письмові вказівки слідчому на проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0002902. Станом на даний час матеріали вказаного кримінального провадження направлено на вивчення в Прокуратуру міста Києва. Роз'яснено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора (а. с. 15).

Станом на час звернення позивача з адміністративним позовом відповіді від Прокуратури міста Києва та Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві на адресу позивача не надходило. Кошти у розмірі 150000, 00 грн. в якості банківського вкладу позивачу не відшкодовані.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У відповідності до ст. 5 Закону № 393 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Згідно ст. 7 Закону № 393 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

У відповідності до ст. 15 Закону № 393 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст. 20 Закону № 393 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що Прокуратурою міста Києва та Печерським управлінням Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві 07.10.2016 отримано письмові звернення позивача в порядку Закону № 393, на які відповіді станом на 14.02.2017 (дату подання позову) не надано.

Зважаючи на це, колегія суддів, вирішуючи спір виключно в межах Закону № 393, приходить до висновку про допущену вказаними відповідачами протиправну бездіяльність в цій частині.

В той же час, позивач просить визнати протиправними дії Прокуратури міста Києва, Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва, Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві у зв'язку із порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 вказаного Закону цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Зважаючи на те, що позивач звертається до відповідачів щодо надання інформації, яка стосується виключно його прав та інтересів, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин правозастосовуваним є Закон № 393, як спеціальний.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» в межах даного спору застосуванню не підлягає.

Крім того, заявляючи позовні вимоги про визнання протиправними дій Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва позивач не обґрунтував в чому саме полягає протиправність дій вказаного органу.

У відповідності до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Однак, доказів звернення позивача до Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва матеріали справи не містять, з огляду на що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, заявляючи позовні вимоги про визнання протиправними дій Прокуратури міста Києва, Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві у зв'язку із порушенням Закону України «Про звернення громадян», позивач, в порядку ст. 69 КАС України, існування таких дій не довів, в той час як колегією суддів в ході розгляду справи встановлено протиправну бездіяльність з боку вказаних відповідачів в частині ненадання позивачу відповіді на звернення.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльності Прокуратури міста Києва, Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві щодо ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 03 жовтня 2016 в порядку та у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

У відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

В адміністративному позові позивач також заявляє позовну вимогу про зобов'язання Прокуратури міста Києва надати відповідь на скаргу позивача від 03.10.2016.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відтак, з метою відновлення порушених прав позивача вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

В свою чергу, позивач також просить суд витребувати від Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві інформацію стосовно стану кримінального провадження № 0002902, внесеного 25.04.2015 до ЄРДР стосовно посадових осіб Національного банку України, а саме: кваліфікацію злочину та оголошення підозри.

На думку колегії суддів, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є невірним, оскільки статтею 162 КАС України задоволення позову шляхом витребування інформації не передбачене.

Водночас, правильним способом захисту та відновлення порушеного права буде часткове задоволення вказаної позовної вимоги шляхом зобов'язання Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві надати відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 03 жовтня 2016 в порядку та у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

Щодо позовної вимоги про стягнення з НБ України 150000, 00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до частини 1 статті 26 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Згідно ч. 2 та ч. 5 ст. 45 Закону № 4452 Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452 передбачено, що уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відтак, питання проведення процедури щодо повернення позивачу суми вкладу, що перевищує гарантовану суму у розмірі 200000, 00 грн., належить до компетенції уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, оскільки поверненню позивачу вкладу має передувати певна процедура, передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позовна вимога про стягнення з НБ України суми вкладу задоволенню не підлягає як передчасна.

Питання належності відповідача - Національного банку України у даному спорі колегією суддів не вирішувалось з огляду на відсутність підстав вважати права позивача порушеними через недотримання останнім процедури відшкодування коштів за вкладом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд вказує про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Прокуратури міста Києва, Печерського управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві щодо ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 03 жовтня 2016 в порядку та у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

3. Зобов'язати Прокуратуру міста Києва (), Печерське управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві надати відповіді на скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) від 03 жовтня 2016 в порядку та у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді: Є.В. Аблов

А.В. Літвінова