Справа № 207/314/17(2-а/207/24/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2018 року справа № 207/314/17(2-а/207/24/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.,

суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (суддя Тюлюнова В.Г.) від 20 березня 2017 року по справі №207/314/17(2-а/207/24/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 7 роти 2 батальйону лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 7 роти 2 батальйону лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив:

- визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 7 роти 2 батальйону лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспорту 06.02.2017 року за адресою вул. Курчатова, 2, м. Дніпро;

- скасувати постанову інспектора патрульної поліції 7 роти 2 батальйону лейтенанта поліції ОСОБА_2 АР№ 132445 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову інспектора патрульної поліції 7-ої роти 2го батальйону лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 06.02.2017 року серія АР № 132445 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п.3.34 Правил дорожнього руху України, закривши провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули. Відповідно до приписів ч.1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 132445 від 06.02.2017 року, прийнятою інспектором роти № 7 батальйону № 2 УПП в м. Дніпрі лейтенантом поліції ОСОБА_2, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 06.02.2017 року о 18 год. 00 хв. в м. Дніпрі по вул. Курчатова, 2, ОСОБА_1С, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 Зупинку заборонено (Додаток 1 до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів правомірності своїх дій по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо вимог в частини визнання протиправними дій відповідача з розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, колегія суддів зазначає наступне.

З 08 серпня 2015 року набрав чинності ОСОБА_3 України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і у статтю 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку складати протокол у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час скоєння порушення та прийняття спірної постанови, колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені відповідно до Закону № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_3 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Главою 22 КУпАП встановлено порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Так, положеннями ст. 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Частинами 2, 3 статті 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Щодо обставин адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3.34 «Зупинку заборонено» розділу 3 «Заборонні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - ПДР) забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

За приписами пп. «в» п.8.4 розділу 8 «Регулювання дорожнього руху» ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідкив.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.4 ст.73 КАС України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст. 96 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (тестові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо).

За приписами статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, з наявного в матеріалах відеозапису не підтверджується здійснення позивачем зупинки у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», натомість на відеозапису відтворено момент безпосереднього складення оскаржуваної постанови працівником поліції.

Крім того, постанова не містить посилань на будь-які докази, що підтверджують вину позивача у правопорушенні, за яке його притягнуто до відповідальності. Відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення в оскаржуваній постанові також не зазначено.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке встановлено ч.1 ст.122 КУпАП, не підтверджено належними доказами.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 132445 від 06.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року по справі №207/314/17(2-а/207/24/17) прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. ст. 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року по справі №207/314/17(2-а/207/24/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 15.01.2018 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 січня 2018 року.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва