Справа № 825/2022/17
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2022/17

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:
головуючого судді - Д`якова В.І.,
за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,
представника позивача - Акуленка В.М.,
представника відповідача - Мірошниченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 та просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь грошову компенсацію за неотримане речове майно на суму 8555 грн. 94 коп.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що при звільненні зі служби, в порушення норм чинного законодавства, відповідач не провів з ним остаточний розрахунок та не виплатив вартість неотриманого речового майна.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись обставини викладені у відзиві на позов, який приєднаний до матеріалів справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_2 проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира бойової машини навідника оператора механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону в званні молодшого сержанту.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2017 № 104-рс відповідно до ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, позивача було звільнено з військової служби у запас за підпунктом І пункту 1 ч. 8 ( який уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2017 № 104 (а.с. 32) стосовно ОСОБА_1 визначено: Виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 8555,94 грн. (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять грн. 94 коп.).
Підставою для видання вказаного наказу стали: наказ від 05.10.2017 № 104-рс, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі № 121 (а.с. 22-23) та рапорт позивача № 4737.
Однак до цього часу остаточний розрахунок з позивачем фактично проведено не було, оскільки вартість неотриманого майна йому не виплачена.
Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить з наступного.
Відповідно до Конституції України Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (в редакції Закону чинній на момент звернення позивача з даним адміністративним позовом).
Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частинами 1, 2, 7 ст. 21 Закону України Про Національну гвардію України держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.
Порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за нестримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування. Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за нестримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання частини 1 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Кабінет Міністрів України, постановою від 16.03.2016 року №178, затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії. Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби. Державної спеціальної служби транспорту. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Так, пунктами 2, 3 Порядку № 178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, шо належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки. Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно абз.1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без, його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення).
Згоди на виключення зі списків особового складу без проведення усіх необхідних розрахунків (в тому числі і грошової компенсації за не отримане речове майно) позивач не давав.
Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 при звільненні з військової служби у запас позивачу протиправно не було виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
За таких підстав на користь позивача необхідно стягнути грошову компенсацію вартості неотриманого ним речового майна в сумі 8 555 грн. 94 коп.
Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача, що позивач не може бути звільнений від сплати судового збору згідно п. 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI у зв`язку з тим, що позивач на момент подання позову не був військовослужбовцем в силу частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з його звільненням з військової служби.
При відкритті провадження у справі судом прийнято до уваги, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій від 07.08.2015 серії НОМЕР_2 (а.с. 7), а отже, у відповідності до п. 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.
Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно в сумі 8555 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 94 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Повний текст рішення суду виготовлено 17 січня 2018 року.

Суддя В.І. Д`яков