Справа № 826/7160/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/7160/16

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2018 року № 826/7160/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом"

до

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про

визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В:

Також позивач просить зобов’язати відповідача надати суду звіт про виконання рішення суду.

Відповідач проти позову заперечував, вважаючи свої дії правомірними.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №6163 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою судді Кармазіна О.А. справу прийнято до провадження та призначено для розгляду по суті на 22.11.2017.

У судовому засіданні 22.11.2017 на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід заначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані матеріали, пояснення та заперечення сторін, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2014 у справі № 810/3396/13-а вирішено, крім іншого, стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерформ» витрати, пов’язані із проведенням судової експертизи у розмірі 46 809 грн.

28 серпня 2014 року судом видано виконавчий лист про стягнення, зокрема, витрат за проведення експертизи у розмірі 46 809 грн., із зазначенням, що судове рішення набрало законної сили 07.08.2014.

06.04.2015 за № 02/148 стягувачем сформовано заяву про виконання судового рішення, яку подано до ГУ ДКС України у м. Києві.

Вказаним листом позивачу повернуто виконавчий лист.

Надалі позивач звернувся до ГУ ДКСУ у Київській області із заявою від 16.07.2015 № 02/262 відносно повернення судового збору. Листом ГУ ДКСУ у Київській області від 05.08.2015 позивача проінформовано повернення судового збору. Водночас, на адресу ГУ ДКСУ у м. Києві направлено оригінал виконавчого листа від 07.08.2014 № 810/3396/13-а для повернення витрат з проведення судової експертизи.

06.08.2015 позивач звернувся до ГУ ДКСУ у м. Києві щодо повернення витрат на проведення судової експертизи, додавши копії судових рішень та зазначивши, що оригінал виконавчого листа надано ГУ ДКСУ у Київській області.

09.09.2015 листом № 02/311 «Щодо поновлення безспірного списання коштів» позивач знову звернувся до ГУ ДКСУ у м. Києві із нагадуванням вищенаведених обставин та просив виконати рішення суду.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з позовом до суду, оскільки на його думку така бездіяльність та такі дії відповідача порушують його права, зокрема, щодо відшкодування витрат на судову експертизу на підставі рішення суду, яке підлягає безумовному виконанню.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного

Відповідно до ст. 124 Конституції України (в редакції на час виникнення спірних відносин) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України (в редакції на час вирішення справи) судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України (в редакції на час виникнення спірних відносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час виникнення спірних відносин), рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до п. 17 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Як зазначено вище, позивач подав до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Киві (органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету) вказаний виконавчий лист.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що виконавчий лист виданий Київським адміністративним судом відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.

Як встановлено п. 20 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ у разі коли рахунок, з якого необхідно здійснити безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів, на дату прийняття виконавчого документа про стягнення надходжень бюджету до виконання або надходження інформації, зазначеної у пункті 18 цього Порядку, змінено у зв'язку з внесенням змін до відповідних нормативно-правових актів, безспірне списання таких коштів здійснюється із зміненого рахунка, на якому обліковуються надходження бюджету та на який в поточному бюджетному періоді зараховується відповідний вид надходжень, з урахуванням пропозицій органу, що контролює справляння надходжень бюджету.

Якщо законом відповідний вид надходжень у поточному бюджетному періоді не передбачений, безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється з рахунка, на якому обліковуються кошти за кодом доходів бюджету "Інші надходження".

З системного аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що саме органам казначейства надано право безспірного списання коштів з рахунка, на якому обліковуються кошти доходів бюджету.

Іншим державним органам, окрім органів казначейства, повноважень щодо стягнення коштів державного та місцевих бюджетів на підставі виконавчих документів не надано.

Відповідно до ст. 87 та ст. 94 КАС України (в редакції на час ухвалення постанови КОАС) до судових витрат які відшкодовуються із Державного бюджету України належать зокрема витрати на правову допомогу, на відрядження, тощо, які до державного та місцевого бюджету відповідно до чинного законодавства не перераховуються та як доходи відповідних бюджетів не обліковуються. Зокрема, редакція ст. 94 КАС України на той час прямо передбачала, що суд присуджує всі здійснені документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

З огляду на викладене, відмова ГУ ДКСУ у м. Києві виконати виконавчий лист, виданий Київським адміністративним судом з наведених у цій відмові підстав є протиправною та підлягає скасуванню та, як наслідок, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, підлягає задоволенню вимога про зобов’язання відповідача виконати виконавчий лист.

Аналогічна правова позиція відносно аналогічних обставин, підтримана Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 28 лютого 2014 року (К/800/8995/14; номер рішення в ЄДРСР 37399759).

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України (в редакції з 15.12.2017) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій та бездіяльності в контексті виконання вищезгаданого виконавчого листа. У свою чергу, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю, що не належить до складу позовних вимог, а є процедурним питання, суд зазначає, що встановлення судового контролю відповідно до ст. 382 КАС України є правом суду. За даних обставин справи, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю, враховуючи те, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає безумовному виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 – 11, 19, 72 – 77, 90, 139, ст. ст. 241 – 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін