Справа № 804/7731/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 січня 2018 р. Справа № 804/7731/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіІлькова В.В.,
за участі секретаря судового засіданняЗагородній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36Б, ) до Реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції (53700, Дніпропетровська область, смт. Широке, вул. Леніна, 115, ), треті особи: Латівське сільське споживче товариство (53711, Дніпропетровська область, Широківський район, с. Новолатівка, вул. Островського, буд.2, ), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ), Широківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (53700, Дніпропетровська область, Широківський район, смт. Широке, вул. Соборна, 107, ) про скасування запису №5000006 від 14.05.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36Б, ) до Реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції (53700, Дніпропетровська область, смт. Широке, вул. Леніна, 115, ), треті особи: Латівське сільське споживче товариство (53711, Дніпропетровська область, Широківський район, с. Новолатівка, вул. Островського, буд.2, ), в якому позивач просить:

- визнати нечинним та скасувати запис з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 5000006 від 14.05.2015 року про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Латівське сільське споживче товариство, шляхом внесення реєстраційною службою Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області відомості про скасування даного запису.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 року відкрито провадження у справі та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Широківську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області.

У судовому засіданні судом було ініційоване питання про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи та чинне законодавство, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з такого.

Предметом спору у даній справі є спір про право, який виник між АКІБ «УкрСиббанк», Латівським ССТ, а також ПАТ «Дельта Банк» на підставі укладених між ними кредитного договору № 0, договору іпотеки № 0 та договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції до 15.12.2017 року, що діяла на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017 року, що діяла на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року, що діяла на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017 року, що діяла на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до частини 1 ст. 19 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

За визначенням п.п.1, 6, 7 ч.1 ст.3 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року, що діяла на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції, треті особи: Латівське сільське споживче товариство, в якому просить суд визнати нечинним та скасувати запис з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 5000006 від 14.05.2015 року про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Латівське сільське споживче товариство, шляхом внесення реєстраційною службою Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області відомості про скасування даного запису, посилаючись на той факт, що станом на 06.11.2017 року в Латівському сільському споживчому товаристві перед ПАТ «Дельта Банк» існує заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.06.2008 року, тому дії та рішення Реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції порушили його право на погашення товариством кредитної заборгованості до вказаним кредитним договором № 0 від 02.06.2008 року.

Разом з цим, в цьому випадку оскаржуваним діям відповідача передує невирішений між сторонами спір про право, зокрема, про право на отримання непогашених зобов'язань перед банком у зв'язку із існуванням непогашеної кредитної заборгованості за кредитним договором.

Наведене свідчить про те, що заявлені у справі вимоги випливають із відносин, які мають приватно-правовий характер, а оскаржувані дії відповідача є лише наслідком реалізації сторонами по справі їх прав.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 року, що діяла на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Згідно із пунктом 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Згідно до ч. 1, 6 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Отже, в даному випадку наявний спір про право, що врегульовано нормами Господарського процесуального кодексу України, тому останній підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року, що діяла на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, аналогічні підстави містяться і в п.1 ч.1 ст.238 КАС України, що набрав чинності з 15.12.2017 року.

Відповідно до пункту 10 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, у відповідності до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На підставі викладеного суд вважає за доцільне закрити провадження у справі, адже справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, та на підставі зазначеного вище, суд роз'яснює позивачу про право на звернення з даним позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ч.1 ст.238, ст.ст.239, 242-244, 248, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36Б, ) до Реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції (53700, Дніпропетровська область, смт. Широке, вул. Леніна, 115, ), треті особи: Латівське сільське споживче товариство (53711, Дніпропетровська область, Широківський район, с.Новолатівка, вул. Островського, буд.2, ), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ), Широківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (53700, Дніпропетровська область, Широківський район, смт. Широке, вул. Соборна, 107, ) про скасування запису №5000006 від 14.05.2015 року.

Роз'яснити позивачу, що згідно ч.2 ст.239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков