Справа № 2а/0270/5091/12
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2013-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/5091/12
Головуючий у 1-й інстанції: Загороднюка А.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2013 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до Літинської селищної ради про зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2012 року Державна фінансова інспекція у Вінницькій області звернулася в суд з адміністративним позовом до Літинської селищної ради Вінницької області в якому просила зобовязати відповідача: 1) забезпечити укладання договорів оренди земельних ділянок та надходження плати за використання земельних ділянок до селищного бюджету в сумі 179888,44 грн. на рахунок №0302 в УДКС у Літинському районні, МФО 802015, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної робот; 2) забезпечити надходження до селищного бюджету орендної плати за використання земельних ділянок в загальній су сумі 179357,94 грн., в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, з подальшим зарахуванням коштів на рахунок №0302 в УДКС у Літинському районі, МФО 802015; 3) забезпечити надходження до селищного бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 101837,95 грн., на рахунок №0302 в УДКС у Літинському районні, МФО 802015 шляхом звернення з відповідним клопотанням до Літинського відділення Хмільницької об'єднаної Державної податкової інспекції та проведенням претензійно-позовної роботи; 4) відобразити в обліку дебіторську заборгованість за СТОВ "Обрій" на суму 2519,78 грн. та ПП ОСОБА_5 - 312, 8 гривень; 5) забезпечити відшкодування контрагентами (підрядниками) зайвих виплат, шляхом повернення коштів в дохід селищного бюджету на рахунок №0302 в УДКС у Літинському районі, МФО 802015.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.12.2012 року в задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції у Вінницькій області відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, порушує питання про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 12.12.2012 року та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити її вимоги.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання плану контрольно-ревізійної роботи на ІІІ квартал 2011 року Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області проведено ревізію бюджету смт. Літин, перевірялась правомірність використання бюджетних коштів та майна виконавчим комітетом Літинської селищної ради за період з 01.01.2010 року по 01.07.2012 року. Було виявлено ряд порушень, зафіксованих в акті № 08-07/19 від 03.09.2012 року.

12 вересня 2012 року Державна фінансова інспекція у Вінницькій області направила лист (вимогу) голові Літинської селищної ради про усунення виявлених ревізією порушень.

Оскільки відповіді у зазначений термін позивач не отримував, він звернувся до суду з відповідним позовом про зобов'язання вчинити дії.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про правомірність заявлених вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на вимоги діючого законодавства на час спірних правовідносин та фактичні обставини справи.

Із змісту статті 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Літинської селищної ради, як органу місцевого самоврядування у сфері регулювання земельних відносин, передбачені п.34 ч.1 ст.26, ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.12 Земельного кодексу України та іншими законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, Державна фінансова інспекція у Вінницькій області, посилаючись на порушення вимог статей 15 та 206 Земельного кодексу України, ст.288 Податкового кодексу України, ст.21 Закону України "Про оренду землі", не зазначила, які саме порушення вказаних норм закону допущені Літинською селищною радою, що призвели до незабезпечення укладання договорів оренди землі загальною площею 12,98 га. Крім того, не зазначено, яким чином селищна рада мала стягнути податок на землю в сумі 179888,44 грн. і якими правовими нормами це передбачено.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Крім того, земельним законодавством України визначений порядок відшкодування збитків завданих, внаслідок самовільного використання землі (постанова КМ України № 284 від 19.04.1993 року та ін.), а також відповідальність за самовільний захват землі. Таким чином правильними є дії спрямовані на притягнення до відповідальності (матеріальної тощо) осіб, які без укладання договорів оренди використовують земельні ділянки, а не зобов'язання відповідача укладати договори оренди з порушниками земельного законодавства не отримавши згоди останніх.

Необхідно також виходити з того, що укладанню договору оренди передує визначена Законом України "Про оренду землі" та Земельним кодексом України процедура (розроблення проекту відведення, отримання необхідних дозволів та ін).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пред'явлена вимога про зобов'язання відповідача забезпечити укладання договорів оренди земельних ділянок суперечить суті договірних відносин, не узгоджується із принципом свободи договору, порушує визначений законодавством механізм відшкодування збитків за порушення земельного законодавства та укладання договорів оренди.

Що стосується вимоги позивачів про забезпечення відповідачем надходження до селищного бюджету орендної плати за використання земельних ділянок в загальній сумі 179357,94 грн., в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, з подальшим зарахуванням коштів на рахунок №0302 в УДКС у Літинському районі, МФО 802015 та вимоги про забезпечення відповідачем надходження до селищного бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 101837,95 грн., на рахунок №0302 в УДКС у Літинському районні, МФО 802015 шляхом звернення з відповідним клопотанням до Літинського відділення Хмільницької об'єднаної Державної податкової інспекції та проведенням претензійно-позовної роботи колегія суддів зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

В силу положень ст. 9 ПК України податок на доходи фізичних осіб, а також плата за землю відносяться до загальнодержавних податків.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" та Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, а тому її несплата в установлений строк, є заборгованістю перед бюджетом.

Статтею 19-1 ПК України передбачено, що контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів покладено на органи державної податкової служби, а ст. 20 ПК України цьому ж органу надано право звертатись до суду щодо стягнення з платників податків, які мають борг.

Таким чином, обґрунтування позивачем позовних вимог, а також висновки позивача, відображені в акті перевірки про неналежний контроль голови селищної ради за повнотою надходження коштів до бюджету суперечать вищенаведеним нормам Податкового кодексу України.

Отже, суд першої інстанції вірно визначився з тим, що позовні вимоги до відповідача про забезпечення надходження до бюджету податків, контроль за справлянням який покладено на органи податкової служби не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача відобразити в обліку дебіторської заборгованості за СТОВ "Обрій" на суму 2519,78 грн. та ПП ОСОБА_5 - 312, 8 гривень та зобов'язання відповідача забезпечити відшкодування контрагентами (підрядниками) зайвих виплат, шляхом повернення коштів в дохід селищного бюджету на рахунок №0302 в УДКС у Літинському районі, МФО 802015, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у їх задоволенні, оскільки заявлені вимоги відповідачем вже виконані.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідач як субєкт владних повноважень діяв у спосіб і в порядку визначеному діючим законодавством.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, частини 1 статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Вінницькій області, - залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі на протязі п'яти днів.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

секретар