Справа № 826/4091/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Київ №826/4091/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - ГУ НП в Київській області), Атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Атестаційна комісія №3) про визнання протиправними дій, визнання проти-правними і скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробіт-ку,

в с т а н о в и в:

У березні 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.07.2016 (а.с. 99-109), просить:

1) визнати протиправним і скасувати рішення ГУ НП в Київській області в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання п.п. 3.1 наказу ГУ НП в Київській області від 23.11.2015 №16;

2) визнання протиправними дії ГУ НП в Київській області щодо проведення атесту-вання позивача;

3) визнання протиправним і скасування рішення (висновок) Атестаційної комісії №3 від 05.01.2016 щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлений протоколом від 05.01.2016 ОП №15.00000022.0000712;

4) визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП в Київській області від 17.02.2016 №77 о/с в частині звільнення позивача;

5) поновити позивача в посаді поліцейського роти ДПС ГУ НП в Київській області з 17.02.2016;

6) стягнути з ГУ НП в Київській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.02.2016 до дня поновлення на роботі;

Під час розгляду справи позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, визначених у адміністративному позові з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідачі явку своїх представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду справи вважаються повідомленими належним чином.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Наказом ГУ НП в Київській області від 07.11.2015 №1 о/с ОСОБА_1, який прибув з МВС України, де мав спеціальне звання "прапорщик міліції", відповідно до п.п. 9, 12 роз-ділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" призначено по роті дорожно-патрульної служби поліцейським, присвоївши йому спеціальне звання старший сержант поліції (а.с. 13).

Наказом ГУ НП в Київській області від 18.11.2015 №10 затверджено персональний склад атестаційних комісій ГУ НП в Київській області №№ 1, 2, 3, 4 (а.с. 70-74).

Наказом ГУ НП в Київській області від 23.11.2015 №16 призначено проведення атестування поліцейських ГУ НП в Київській області, створено атестаційні комісії №№ 1, 2, 3, 4, управлінню кадрового забезпечення наказано скласти списки поліцейських, які підля-гають атестуванню, до якого наказом від 21.12.2015 №68 внесено ряд змін (а.с. 75-81).

Згідно з протоколом Атестаційної комісії №3 від 04.01.2016 №16.00000022 позивача включено до затвердженого переліку осіб, які проходять співбесіду 05.01.2016 (а.с. 68-69).

Як зазначено в атестаційному листі від 05.01.2016 , копія якого міститься у справі (а.с. 12, 63), позивачу надано позитивну характеристику безпосереднім керівником, в якій серед іншого зазначено, що за період служби позивач характеризується позитивно, з покладеними на нього обов'язками справляється добре, постійно працює над підвищенням свого профе-сійного рівня, теоретично та практично підготовлений добре тощо. За висновком безпосе-реднього керівника позивач займаній посаді відповідає. За результатами тестування загаль-них навичок позивач набрав 24 бали, а за результатами професійного тестування - 20 балів.

Також у графі "Результати тестування" цього атестаційного листа зазначено наступне: "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність".

Із вказаним висновком позивача ознайомлено 12.01.2016, що підтверджується його підписом у атестаційному листі.

Рішенням Атестаційної комісії №3, оформленим у протоколі від 05.01.2016 ОП№15.00000022.0000712, копія якого наявна у справі (а.с. 67), визнано, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність. Рішення прийнято за результатами дослідження атестаційного листа, а також декларації про доходи, послужного списку, інформаційної довідки, висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", інформації з відкритих джерел.

Не погодившись із таким висновком, позивачем оскаржено його до Апеляційної атестаційної комісії. Скарга позивача була відхилена Апеляційною атестаційною комісією з підстав не набрання позивачем 60 і більше балів при проходженні тестування, копія протоколу від 03.02.2016 наявна у справі (а.с. 62).

Наказом ГУ НП в Київській області від 17.02.2016 №77 о/с, копія якого наявна у справі (а.с. 14), на підставі атестаційного листа з висновком атестаційної комісії від 05.01.2016 старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського роти Дорожньо-патруль-ної служби, звільнено зі служби в поліції у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за п.п. 5 п. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної служби і стосуються правомірності звільнення поліцейського за наслідками проходження атестаційної перевірки.

Як визначено у ч. 1 ст. 17 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію України" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №580), який набрав чинності 07.11.2015, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580 передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублі-кування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються полі-цейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції (абз. 1). Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції (абз. 2).

Тобто, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до Національної поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Видання наказу про призначення є самостій-ною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Суд зауважує, що Законом №580 не передбачено процедури переатестування колиш-ніх працівників міліції на предмет відповідності посаді під час прийняття їх на службу до поліції у випадку, передбаченому п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580. Відповідність позивача вимогам до поліцейських було, фактично, вирішеним ще на час видання наказу про прийняття його на службу в Національну поліцію України.

Мета та підстави атестування поліцейських визначено у ст. 57 Закону №580.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону №580 атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у ч. 2 ст. 57 Закону №580 підстави для проведення атестування є вичерпними, при цьому метою проведення такого атестування із будь-яких передбачених цією нормою підстав, аналогічно як і під час проведення атестації у визначеному Дисциплінарним статутом ОВС порядку, є вирішення можливості залишення особи на службі і як крайній захід пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей. Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постанові від 11.03.2014 у справі №21-13а14 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/38285905).

Визначення мети атестування як оцінки ділових, професійних, особистих якостей та рівня підготовленості поліцейських, на переконання суду, не свідчить про фактичне існу-вання підстав для проведення атестування, встановлених вказаною вище нормою Закону. Визначена у ч. 1 ст. 57 Закону №580 мета атестування не є самостійною підставою для проведення такого атестування, адже перебуває у невід'ємному зв'язку з підставами, визначеними в ч. 2 цієї статті, і не передбачає проведення атестування без їх настання.

Таким чином, прийняття рішення про проведення атестування конкретного поліцей-ського може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Відтак, до списку полі-цейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч. 2 ст. 57 Закону №580.

Відповідачем на надано до суду доказів про наявність підстав для атестування позива-ча і відповідно включенню його до списку поліцейських, які підлягають атестації, передба-чених ч. 2 ст. 57 Закону №580, зокрема доказів того, що позивач мав бути призначений на вищу посаду чи переміщений на нижчу або щодо нього виявлено ознаки службової невідпо-відності, що в обов'язковому порядку в часі повинно передувати призначенню атестації.

Враховуючи, що, як зазначив суд вище, п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580 не передбачає переатестації колишніх працівників міліції на предмет відповід-ності посаді, на яку їх вже призначено, для подальшого проходження служби в органах полі-ції, а також з огляду на відсутність доказів наявності підстав проведення атестації позивача, передбачених ч. 2 ст. 57 Закону №580, суд дійшов висновку про те, що атестування позивача проведено неправомірно та за відсутності визначених законом підстав.

Порядок проведення атестування поліцейських визначено Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за №1445/27890 (далі - Інструкція).

Інструкція визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, устано-вах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професій-них, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забез-печити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням прин-ципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Згідно з п. 11 розділу IV Інструкції атестаційна комісія при прийнятті рішення роз-глядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який про-ходить атестування, а згідно з п. 3 розділу IV Інструкції атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

Відповідно до п.п. 10, 11, 12 розділу ІV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 розділу ІV Інструкції передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому відповідно до п. 16 розділу ІV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції вказує на те, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду. В той же час тестування передбачає професій-ний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Разом з тим положеннями Інструкції не визначено конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування, а також беручи до уваги зміст норми п. 16 розділу ІV Інструкції, можна дійти висновку, що під час співбесіди атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним п. 16 розділу ІV Інструкції, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з п.п. 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються прото-колом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у п. 15 цього розділу. Протоколи засідань атеста-ційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Згідно з Інструкцією результати тестування обов'язково враховуються атестаційною комісією, проте вирішального значення вони не мають, адже повинні оцінюватися разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування.

Відповідач не надав суду аргументованих доводів і доказів про те, що отримана пози-вачем кількість балів за тести, у контексті комплексної оцінки усіх використаних під час атестування матеріалів, свідчить про професійну (службову) невідповідність позивача займаній ним посаді.

У протоколі Атестаційної комісії №3 від 05.01.2016 ОП №15.00000022.0000712, копія якого наявна у справі (а.с.67), відсутні будь-які зауваження щодо трудової дисципліни позивача, а також обставин, які б свідчили про його службову невідповідність займаній посаді. З матеріалів справи не вбачається, що Атестаційною комісією при проведенні атес-тування позивача враховувались та були дотриманими обов'язкові критерії оцінки кваліфі-кації поліцейського, передбачені п. 16 розділу IV Інструкції. Висновок відповідача про те, що за сукупністю оцінки усіх досліджених під час атестації документів позивач виявив себе як некваліфікований працівник, не слідує із жодного наявного у справі доказу.

Зважаючи на неправомірність проведення атестації позивача і необґрунтованість рішення Атестаційної комісії №3 про службову невідповідність позивача займаній посаді, викладеного в протоколі 05.01.2016 ОП№15.00000022.0000712, суд дійшов висновку про протиправність такого рішення та його скасування.

Враховуючи, що висновок атестаційної комісії від 05.01.2016 про службову невідпо-відність позивача займаній посаді став підставою для прийняття наказу ГУ НП в Київській області від 17.02.2016 №77 о/с у частині звільнення позивача, суд дійшов висновку про протиправність такого рішення та його скасування.

Враховуючи, що позивача звільнено без законної підстави, чим порушено його право на працю, судом визнається обґрунтованою вимога про поновлення позивача на посаді поліцейського роти Дорожньо-патрульної служби ГУ НП в Київській області.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Механізм здійснення розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заро-бітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100). Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, а працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Так, абз. 3 п. 2 Порядку №100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із сере-дньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньо-денного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3).

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначається про те, що задовольняючи позовні вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

Крім цього, суд зазначає, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законодавством не передбачено жодних підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Указана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №6-511цс16 (reyestr.court.gov.ua/Review/58074094) та від 21.09.2017 у справі №334/290/15-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/69260773).

Згідно з довідкою ГУ НП в Київській області від 31.08.2016 №1005 (а.с. 128) про доходи сума нарахованого позивачу грошового забезпечення за останні два місяці роботи, що передували звільненню, становить 7560 грн. (за грудень 2015р. (31 день) - 3780 грн., за січень 2016р. (31 день) - 3780 грн.).

Оскільки режим праці позивача не передбачає вихідних днів, до уваги судом береться календарна кількість днів у відповідний період, а саме - 62 дні, відтак, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 121,94 грн. (7560 грн./62 дні).

У позовній заяві позивач просить стягнути суму середнього заробітку за час виму-шеного прогулу з 17.02.2016 до дня поновлення на роботі.

Суд зауважує, що період, за який позивачу необхідно здійснити виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починається з першого дня після звільнення із займаної посади, а саме - з 18.02.2016 по день рішення суду про поновлення позивача на роботі - 16.01.2018, та становить 699 днів. При цьому, судом враховано, що графік роботи (режим праці) позивача не передбачав вихідних днів, тому при обчисленні тривалості вимушеного прогулу суд виходив з кількості календарних днів, що минули з моменту звільнення позивача до дати винесення рішення суду у справі.

За таких обставин середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 85236,06 грн. (121,94 грн.*699 днів), який підлягає стягненню на користь позивача.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення решти позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення ГУ НП в Київській області про включення позивача до списку осіб, які підлягають атестуванню, та про визнання протиправними дій ГУ НП в Київській області щодо проведення атестування позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявної у справі копії протоколу Атестаційної комісії №3 від 04.01.2016 №16.00000022 (а.с. 68-69), позивача включено до затвердженого переліку осіб, які проходять співбесіду 05.01.2016 протоколом Атестаційної комісії №3 від 04.01.2016 №16.00000022 (а.с. 68-69).

Згідно з наданою представником відповідача до суду службовою запискою від 15.11.2017 №4254/109/12 в Управлінні кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області відсутній список поліцейських, які підлягають атестуванню, що був складений на виконання п.п. 3.1. п. 3 наказу ГУ НП в Київській області від 23.11.2015 №16. Водночас, як зазначено представником відповідача у письмових поясненнях вх. від 20.11.2017 №81943/17, позивач сприйняв рішення щодо проходження атестування, зареєструвавшись в єдиній централі-зованій відомчій телекомунікаційній мережі за адресою: http://10.0.1.105/attestat/form.php. Представником відповідача також зазначено, що після реєстрації всіх поліцейських в прохо-дженні атестування, вони в добровільному порядку були запрошеними на складання тесту-вання, після чого в електронній формі до відокремлених відділів надходили телеграми з метою забезпечення явки таких поліцейських на тестування.

Зважаючи на те, що позивач самостійно і добровільно зареєструвався з метою прохо-дження атестування та прибув для проходження тестування і співбесіди, а також з огляду на відсутність рішення (індивідуального акта) ГУ НП в Київській області про включення пози-вача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним і скасування такого рішення.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій ГУ НП в Київській області щодо проведення атестування позивача, то, як встановлено судом, атестування позивача проводи-лося Атестаційною комісією №3, а не ГУ НП в Київській області, тому підстав для визнання протиправними дій останнього немає.

Окремо суд зауважує позивачу, що у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним і передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. При цьому відповідно до усталеної практики Вищого адміністративного суду України задо-воленню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Позивач звернувся до суду за захистом свого права на працю, порушеного рішенням про його звільнення. Тому належними способами захисту такого права є визнання проти-правним і скасування рішення (індивідуального акта) про звільнення позивача, а також вжиття судом інших способів захисту, які з нього випливають (поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та ін.). Заявлені ж позивачем вимоги про визнання протиправним і скасування рішення ГУ НП в Київській області про включення позивача до списку осіб, які підлягають атестуванню, та про визнання протиправними дій ГУ НП в Київській області щодо проведення атестування позивача, не відновлюють порушеного права позивача на працю, тому не підлягають задоволенню. Правова оцінка проведеній щодо позивача атестації, зазначена судом вище, зокрема констатація судом її неправомірності, є однією з підстав для висновку про протиправність рішення, прийнятого Атестаційною комісією за наслідками такої атестації.

Щодо строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним і скасування наказу від 17.02.2016 №77 о/с в частині його звільнення 15.03.2016, тобто в межах місячного строку, установленого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №11 "Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, уста-нов) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непрохо-дження ними атестації" строк звернення до суду з позовом про скасування рішення (виснов-ку) атестаційної комісії у разі, якщо до звернення до суду була використана апеляційна процедура в апеляційній атестаційній комісії і при цьому атестована особа отримала за результатами тестування менше 60 балів, починає перебіг з моменту ознайомлення особи з рішенням (висновком) атестаційної комісії.

Відповідно до п. 28 розділу ІV Інструкції керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними пп.пп. 3 або 4 п. 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Беручи до уваги вказані положення, суд зазначає, що фактично висновки атестаційної комісії мають для керівника поліції рекомендаційний характер, при цьому самостійно без прийняття наказу про звільнення поліцейського з посади такі висновки не порушують прав та/або інтересів поліцейського, щодо якого проводилась атестація, адже припинення служби в Національній поліції такого поліцейського здійснюється лише на підставі наказу відповід-ного керівника органу поліції про звільнення.

За таких обставин, на думку суду, оскарження висновку атестаційної комісії про невідповідність поліцейського займаній посаді та необхідність його звільнення без оскар-ження наказу про звільнення із займаною посади є беззмістовним, так як такий висновок не є беззаперечним свідченням подальшого звільнення атестованого поліцейського із займаної ним посади.

В той же час атестований поліцейський має право вимагати в суді скасування рішення (висновку) атестаційної комісії з метою захисту своїх прав, в результаті порушення яких і було прийняте оскаржене рішення (висновок) за умови, якщо ця вимога заявлена разом із вимогою про скасування адміністративного акту, який завершує відповідну атестаційну процедуру.

Враховуючи викладене, суд вважає, що строк звернення із позовом у справах щодо звільнення поліцейських зі служби за результатами проведеної атестації починає перебіг з моменту їх ознайомлення з наказом про звільнення зі служби, виданого на виконання вис-новку атестаційної комісії. Наведена позиція відповідає висновкам Вищого адміністратив-ного суду України, викладеним в постанові від 07.06.2017 №К/800/30879/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/67035224).

За таких обставин підстав для залишення позовних вимог без розгляду в частині оскарження висновку Атестаційної комісії, на думку суду, немає.

Щодо розподілу судових витрат, то, як вбачається з наявної у справі копії посвідчення серія НОМЕР_2 від 10.02.2015 (а.с. 9), позивач є учасником бойових, тому звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому позивач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про повернення помилково сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, 371, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.01.2016 щодо невідповідності займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність ОСОБА_1, оформлений протоколом від 05.01.2016 ОП№15.00000022.0000712.

3. Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.02.2016 №77 о/с у частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції у запас Збройних сил.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського роти Дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції в Київській області з 18.02.2016.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.02.2016 по 16.01.2018 у розмірі 85236,06 грн. (вісімдесят п'ять тисяч двісті тридцять шість гривень 06 коп.) (без врахування утриманих податків та інших обов'язкових платежів).

6. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського роти Дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції в Київській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця у розмірі 3780 грн. допустити до негайного виконання.

7. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження ст. 255 КАС України.. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко