Справа № 177/2144/17
Суддя: Суботіна С. А.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/2144/17
Провадження № 2-а/177/8/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду 30.11.2017 з указаним адміністративним позовом, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 535291 від 25.11.2017, складену щодо нього за ч. 2 ст. 122 КУпАП із застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову вказав, що 25.11.2017 відповідачем по справі, інспектором № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 прийнято оскаржувану постанову з накладенням адміністративного стягнення, з якою позивач категорично не згоден та вважає її такою, що винесена всупереч вимогам законодавства України, що регулює відносини в сфері дорожнього руху, без всебічного та повного з'ясування всіх обставин справи, які потрібні для її обєктивного розгляду, оскільки правил дорожнього руху позивач не порушував.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Позивач заперечив той факт, що перетинав регульоване перехрестя вулиць Дніпропетровське шосе та Тролейбусне ДЕПО на заборонений сигнал світлофору. Стверджував, що виїхав на перехрестя, коли миготливий зелений сигнал світлофора змінився жовтим. Для того, щоб уникнути екстреного гальмування та не створити загрози іншим водіям, продовжив рух через перехрестя, що передбачено п. 8.11 ПДР України. Позивач вважає, що своїми діями він не порушив діючі Правила дорожнього руху та інспектор патрульної поліції не надав доказів скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Після перегляду відеозапису факту скоєного правопорушення, позивач пояснив, що інспектор патрульної поліції знаходився на значній відстані від перехрестя та не міг точно визначити, чи перетинав позивач межу перехрестя при зміні сигналів світлофора, відповідно, доказів цим обставинам не надано, що в свою чергу виключає відповідальність позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав до суду письмове заперечення, відповідно до якого, вважає його дії такими, що відповідають вимогам закону, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови, де чітко описане правопорушення, останній керувався ПДР України та КУпАП, через що не порушував норм процесуального права. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП настає в разі проїзду перехрестя на заборонний сигнал світлофора. На підтвердження правомірності своїх дій відповідачем надано суду копію відеозапису з автомобільного реєстратора, на якому, як вважає відповідач, зафіксовано факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Представник третьої особи: Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Повно, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З даних постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.11.2017 серії АР № 535291, яка складена інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_1, 25.11.2017 о 22:40 годині в м. Кривий Ріг, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив ПДР України, а саме, п. 8.7.3 (ґ), проїхавши перехрестя вулиць Дніпропетровське шосе та Тролейбусне ДЕПО на заборонений жовтий сигнал світлофора. Відеофіксація АЕ 00216». ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, - за порушення п. 8.7.3 (ґ) ПДР України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачена відповідальність, серед іншого, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Разом з тим, позивач не погоджується з діями відповідача, вважає, що останній безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, враховуючи той факт, що позивач не порушував вимоги 8.7.3 (ґ) ПДР, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт правопорушення.

Частиною другою 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як розяснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Під час розгляду справи про вчинене позивачем адміністративне правопорушення здійснювалася відеофіксація на нагрудну відеокамеру поліцейського. При перегляді в судовому засіданні DVD диску з даним відеозаписом, наданим для огляду відповідачем встановлено, що факт правопорушення позивачем, а саме проїзд автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 на заборонений жовтий сигнал світлофора, не зафіксовано. Свідків події інспектор не вказав та не клопотав залучити таких осіб до допиту у судовому засіданні.

У свою чергу, зміст оскаржуваної постанови не містить посилання на докази, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та обєктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем, відсутні.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами. Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені принципи випливають із положень ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Натомість, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги 8.7.3 (ґ) ПДР України, що стало підставою його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП

Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає до задоволення з підстав недоведеності суб'єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Щодо вимоги про закриття провадження по справі, суд вважає що вона до задоволення не підлягає, оскільки це виходить за межі компетенції суду, адже відкриття та закриття адміністративного провадження у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належить до дискреційних повноважень поліції, у звязку з чим, достатнім способом захисту права позивача є скасування постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 8-9, 77, 243-246, 250 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 535291 від 25.11.2017, складену інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.01.2018

Суддя: