Справа № 824/89/18-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

824/89/18-а

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

19 січня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/89/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали позову товариства з обмеженою відповідальністю "Плафена" ЛТД до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плафена" ЛТД звернулося до суду з позовом до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, в якому просить суд зобов'язати начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винести постанову про передачу наказу господарського суду Чернівецької області від 30 червня 2011 року по справі №15/5027/138/2011 з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши вказану позовну заяву суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з пе

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач фактично не погоджується з бездіяльністю органу державної виконавчої служби щодо не винесення постанови про передачу наказу від 30 червня 2011 року по справі №15/5027/138/201, який виданий господарським судом Чернівецької області, з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. У зв'язку із цим просить суд зобов'язати начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винести постанову про передачу наказу господарського суду Чернівецької області від 30 червня 2011 року по справі №15/5027/138/2011 з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, критерієм визначення юрисдикції суду щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є визначення суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача, як сторони у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами справи виникли у зв'язку із бездіяльністю, що має місце на думку позивача, посадової особи органу державної виконавчої служби, яка полягає у не прийнятті рішення відносно наказу від 30 червня 2011 року по справі №15/5027/138/2011, який виданий господарським судом Чернівецької області.

Отже, судом, який у межах спірних правовідносин видав виконавчий документ, є господарський суд Чернівецької області.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що дана справа віднесена до господарської юрисдикції та підсудна господарському суду Чернівецької області, тобто суду, що видав виконавчий документ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністартвиного судочинства, то наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Частиною шостою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Частиною першою статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, суд роз’яснює позивачу його право на звернення з цим позовом в порядку господарського судочинства до господарського суду Чернівецької області.

Керуючись статтями 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Плафена" ЛТД до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про зобов'язання вчинити дії.

2. Роз'яснити позивачу право на звернення з цим позовом до суду в порядку господарського судочинства.

3. Роз'яснити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано або через Чернівецький окружний адміністративний суд або безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк