Справа № 202/5049/17
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/5049/17
Провадження № 2-а/202/2/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Федорченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції міста Дніпра молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача, указуючи, що 23.07.2017 року інспектором 6 роти 3 батальйону лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 003351 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за те, що він, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Epica», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на відстані менше десяти метрів від пішохідного переходу за адресою: м. Дніпро, вул. Глінки, 2, чим порушив п. 15.9г ПДР України, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 122 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що 23.07.2017 року, о 15:20 год., інспектор 6 роти 3 батальйону лейтенант поліції ОСОБА_2 підійшов до автомобіля «Chevrolet Epica», державний номерний знак НОМЕР_1, що стояв максимально до правого краю проїжджої частини. На той час в автомобілі перебував він, ОСОБА_1, позивач у справі. Інспектор звинуватив його в тому, що він не виконав вимоги п. 15.9г ПДР України, однак він одразу надав пояснення інспектору, що дійсно вказаний автомобіль належить йому, проте того дня цим автомобілем користувалась інша особа та вказаний автомобіль на тому місці зупиняв та залишав не він. Після того як йому повернули ключі від автомобіля та повідомили де він знаходиться, то він приїхав на місце на автомобілі таксі і побачив, що автомобіль дійсно було припарковано з порушенням вимог ПДР України. Тоді він сів на місце водія та хотів його перепаркувати відповідно до вимог ПДР України, однак в цей момент до нього підійшли співробітники поліції та звинуватили його в порушенні вимог ПДР України. Після того як він надав документи, інспектор 6 роти 3 батальйону лейтенант поліції ОСОБА_2, не маючи жодних доказів, порушуючи вимоги ст. 251 КУпАП, здійснив розгляд справи та притягнув його до відповідальності. Одночасно з цим на численні його заяви ознайомити його з будь-якими доказами його правопорушення йому було відмовлено.

Позивач вважає вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконною, оскільки відповідач позбавив його, позивача у справі, можливості скористатися у повному обсязі його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Тому позивач просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 003351 від 23.07.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду відеозапис з нагрудної камери на компакт-диску та письмові заперечення, в котрих позовні вимоги не визнав та указав, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, що уповноважений розглядати такі справи, відповідач указав, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» посадові особи Національної поліції наділені правом на місці вчинення адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП. Щодо посилань позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач зазначив, що він встановив особу правопорушника, а також ступінь його вини, позивачу були розяснені його права, котрими користується особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи, будь-яких клопотань при розгляді справи позивач не заявляв, жодних переконливих доводів своєї невинуватості ним не надано. Відповідач вважає правомірною постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 003351 від 23.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2017 року водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Epica», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на відстані менше десяти метрів від пішохідного переходу за адресою: м. Дніпро, вул. Глінки, 2, чим порушив п. 15.9 г) ПДР України. Постановою серії АР № 003351 від 23.07.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та присуджено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Зазначене підтверджується копією постанови, а також наданим відповідачем відеозаписом з нагрудної камери на компакт-диску (а.с. 7, 19).

Так, відеозаписом з наргудної камери зафіксовано, що ОСОБА_1 давав пояснення патрульному поліцейському, що він не керував автомобілем «Chevrolet Epica», державний номерний знак НОМЕР_1,ним керувала інша особа. Він лише сидів в автомобілі на водійському місці і чекав доки йому принесуть ключі від автомобіля. Проте згодом позивач витягнув ключ від автомобілю із своєї сумки. Факт того, що автомобіль був припаркований на відстані менше ніж десять метрів від пішохідного переходу ОСОБА_1 не заперечував.

Дотримуючись принципу оцінки доказів,суд критично ставиться до тверджень позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ста.122 КУпАП, а також на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог статей 268, 278, 279 КУпАП.

Обставини, викладені в позовних вимогах позивача, зводяться до оцінки дій посадової особи Департаменту патрульної поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і нібито допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення. Проте, це не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцію покладені завдання щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Законом України від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Указаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місті вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Відповідно до п. 15.9 г) Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху зокрема за порушення вимог дорожніх знаків.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності було виявлення працівниками Національної поліції України порушення ним правил зупинок і стоянок.

Тобто, в даному випадку відповідачем було виявлено факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого підпадають під дію ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за скоєння якого встановлюється адміністративна відповідальність.

Посилання позивача на те, що він не припарковував автомобіль «Chevrolet Epica», державний номерний знак НОМЕР_1 з порушенням встановлених Правил, спростовується відеозаписом з нагрудної камери, де вино, щ позивач має документи на право власності і керування зазначеним автомобілем, має ключ від нього. За час розгляду справи про адміністративне правопорушення і складання протоколу жодної особи, яка б принесла іншій ключ від цього автомобіля не було.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем було належним чином складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відповідачем було обґрунтовано факт вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про належність оскаржуваної постанови.

Позивачем належних і допустимих доказів викладених у позовній заяві доводів не представлено, натомість повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, наданого відповідачем.

З огляду на зазначене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Керуючись ст.ст. 5, 242-246, 286 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції міста Дніпра молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя - Бєльченко Л.А.