Справа № 586/961/17
Суддя: Теміров Ч. М.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/961/17
Номер провадження по справі 2-а/586/103/18
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року м. Середина-Буда

Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Темірова Ч.М.,

за участі секретаря: Дяченко Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу №586/961/17 за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до поліцейського ГРПП №4 Середино-Будського ВП про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського ГРПП №4 Середино-Будського ВП старшого сержанта ОСОБА_2 про скасування постанови серії ДР № 001525 від 30.09.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування вказаних вимог посилається на те, що постановою серії ДР № 001525 від 30.09.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять пять) гривень за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме п. 2.4 ПДР.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки ОСОБА_2 вимагав надати йому страховий поліс, крім того працівником ГРПП № № Середино-Будського ВП була розглянута справа та винесена постанова на місці зупинки автомобіля. Також позивач вказує, що був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 05.10.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання.

Судом врахована та обставина, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Так в п. 10 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. Також зазначив, що 30.09.2017 при зупинці автомобіля, який належить ОСОБА_1 останній відмовився на законну вимогу працівника поліції надати йому для перевірки поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що і стало притягненням до адміністративної відповідальності. Крім того повідомив, що перед розглядом справи він дотримуючись положень ст. 279 КУпАП, розпочав з представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності та розяснив особі, яка бере участь у розгляді справи її права та обовязки.

Дослідивши письмові докази у справі та вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Порушення вимог ст. 126 КУпАП належить до правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд яких належить до компетенції органів національної поліції. Постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 001525 від 30.09.2017 складена з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та винесена повноважною особою. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти розгляду справи на місці вчинення правопорушення, що підтверджується, поясненнями відповідача, протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався. Позивач ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського мав надати для перевірки поліс обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів. Проте останній відмовився це зробити, що стало наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП. За даний обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі є законною та підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а тако ж пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положеннями ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 126 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно да ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

В силу ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що постановою старшого інспектора Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2, серія ДР № 001525 від 30.09.2017 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Крім того в постанові зазначено, що водій керував автомобілем без полісу страхування, чим порушив п.2.1 ПДР України.

Разом з тим, суд бере до уваги, що позивач не дав будь-яких доказів відсутності правопорушення.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач ОСОБА_2 повідомив суд про те, що дійсно 30.09.2017 відносно позивача була складена постанова серії ДР

№ 001525 від 30.09.2017 у справі про адміністративне правопорушення, якою до

ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідач стверджує, що підставою для складання даної постанови стало те, що позивач відмовився надати на законну вимогу поліцейського поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки вважав, що будь-яких порушень ПДР України не вчиняв, а тому підстави для надання зазначеного документа відповідачу були відсутні.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов'язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції.

Пунктом 21.3 ст. 21 цього ж Закону передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.4 ст. 21 даного Закону встановлено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, установлену законом.

Крім того ст.53 цього ж Закону зазначає, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п 'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Таким чином, працівники поліції вправі здійснювати контроль за наявністю у водія поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів як при складенні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньотранспортних пригод, так і при зупинці транспортного засобу за наявності для того законних підстав.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме при складанні протоколів щодо порушень ПДР та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов'язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Пунктом 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із п.п. 1, 2, 5 Розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, позивачем не доведено неправомірності дій службової особи щодо винесення відносно нього постанови по справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до поліцейського ГРПП №4 Середино-Будського ВП про скасування постанови про адміністративне правопорушення, є необґрунтований та безпідставний.

Керуючись ст.ст. 72, 72, 77, 241-246 КАС України, на підставі ч. 1, ст. 126, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ОСОБА_2 до поліцейського ГРПП №4 Середино-Будського ВП про скасування постанови відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 січня 2018 року.

Головуючий: суддя Ч.М. Теміров