Справа № 352/944/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/12266/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2017 року у справі № 352/944/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про отримання одноразової державної допомоги при народженні дитини та зобовязання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Струтинський Р.Р.

час ухвалення рішення 27.11.2017 року, 15:48 год.,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд за позовом до відповідача - Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, в якому просив поновити йому строк звернення із заявою про отримання одноразової допомоги при народженні дитини- сина ОСОБА_1 Ю-А.А., ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати відповідача призначити та виплатити одноразову допомогу при народженні дитини.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2017 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до управління соціального захисту населення Тисменицької РДА Івано-Франківської області із заявою про отримання одноразової допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано управління соціального захисту населення Тисменицької РДА Івано-Франківської області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу при народженні дитини- сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що згідно з п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначаєтьс за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Оскільки син позивача - ОСОБА_2 ОСОБА_3, народився 07 січня 2016 року, про що отримано свідоцтво про народження АА №2497809 від 13 січня 2016 року, а звернення до управління за отриманням одноразової державної допомоги при народженні дитини відбулось у травні 2017 року, управлінням соціального захисту населення Тисменицької райдержадміністрації правомірно відмовлено позивачу у призначені одноразової державної допомоги при народженні дитини. Апелянт звертає увагу на те, що чинним законодавством не непередбачено можливості поновлення строку для звернення з заявою про отримання допомоги при народженні дитини. Крім того, згідно з Законом України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» та Договором між Україною та ОСОБА_4 про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 24 травня 1993 року документи, що були складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж і на території другої Договірної Сторони, тому для отримання одноразової державної допомоги при народженні дитини позивачу необхідно було надати до управління, крім заяви, лише копію свідоцтва про народження дитини та переклад його на українську мову, який завірений нотаріально. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у відсутності його представника, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_4 - ОСОБА_5-Д. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03 жовтня 2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1915.

Під час тимчасового перебування за кордоном у ОСОБА_4, 07 січня 2016 року у шлюбі у сторін народився син- Нестеренко ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії АА №249789 від 13 січня 2016 року.

Відповідно до довідки № 3908 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 15 травня 2017 року Управлінням ДМС України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 Ю-А.А., ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, набув громадянство України відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України».

Позивач у травні 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення одноразової допомоги при народженні дитини.

Листом №789/10-20 від 12 травня 2017 року Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області відмовило позивачу у призначенні допомоги на дитину у зв'язку з пропуском строку звернення за її призначенням.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності існування обєктивних причини, які перешкоджали позивачу вчасно оформити всі необхідні документи при народженні дитини та звернутися до відповідача протягом 12 місяців із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 цього Закону призначається державна допомога при народженні дитини.

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ст.6 цього Закону документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачає, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Аналогічні положення містяться в п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27 грудня 2001 року № 1751, зокрема, п.12 цього Положення передбачає, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, колегія суддів дійшла висновку про те, що чинним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення допомоги при народженні дитини, а саме: звернення за її призначенням не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, син позивача народився 07 січня 2016 року, разом з тим, з заявою про призначення допомоги при народженні дитини позивач звернувся у травні 2017 року, тобто після закінчення законодавчо установленого для цього строку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначений строк є присічним, тобто можливість його поновлення законом не передбачена. Значення такого строку полягає у тому, щоб припинити дію за певних обставин. Присічні строки - це не звичайні строки здійснення суб'єктивних прав, а особливі строки, зі спливом яких присікається існування суб'єктивного права.

Таким чином, закінчення присічного строку призводить до припинення суб'єктивних прав і обов'язків, у спірних правовідносинах можливості звернення з заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

При цьому колегія суддів відхиляє як безпідставні покликання позивача, на те, що він не мав можливості вчасно подати документи для призначення допомоги, у зв'язку з тим, що процедура легалізації свідоцтва про народження дитини проведена лише у травні 2017 року, оскільки, на думку колегії суддів, у позивача була можливість скористатися правом на отримання допомоги при народженні дитини до закінчення встановленого терміну, так як свідоцтво про народження дитини видане 13 січня 2016 року, а передбачений законодавством строк є достатньо тривалим для того, щоб особа, яка бажає скористатись правом на отримання вказаних видів державної допомоги, могла його реалізувати.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що 02 лютого 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Договір між Україною та ОСОБА_4 про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 24 травня 1993 року, ст.15 якого визначає, що документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони.

Таким чином, свідоцтво про народження ОСОБА_1 Ю-А.А, видане компетентними органами ОСОБА_4, є офіційним документом та не вимагає будь-якого додаткового посвідчення ( легалізації) на території України.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2017 року у справі № 352/944/17 скасувати, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя О.І.Мікула

Судді: А.Р.Курилець

ОСОБА_7