Справа № 345/3938/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/12550/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції м.Івано-Франківська ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови за апеляційною скаргою інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції м.Івано-Франківська ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2017 року (суддя Кардаш О.І., 30.11.2017, м. Калуш),

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції м.Івано-Франківська ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови серії АР № 373034 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.10.2017.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову серії АР №373034 від 22.10.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із таким судовим рішенням не погодилася інспектор роти №4 батальйону управління патрульної поліції м.Івано-Франківська ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, просила скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свою незгоду, відповідач зазначив, що водій здійснив проїзд регульованого перехрестя на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів, істотно порушив при цьому ПДР. Так як відповідачем було виявлено вказане правопорушення, то після розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці було винесено постанову серії АР № 373034 від 22.10.2017 на підставі фактично отриманих даних.

Представники сторін у судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно з постановою про адміністративне правопорушення серії АР №373034 від 22.10.2017, ОСОБА_1 22.10.2017 року о 15.25 год. на перехресті вулиць Тисменицька-Повстанців у м.Івано-Франківськ, керуючи транспортним засобом, проїхав регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а саме жовтий, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР. У зв'язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с. 4).

Не погодившись з цією постановою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення п. 8.7.3 ґ ПДР.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п. 8.7.3 «ґ» ОСОБА_3 дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ОСОБА_3) сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП України передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об'єктивну сторону, об'єкт, суб'єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб'єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції м.Івано-Франківська ОСОБА_2 суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем не доведено порушення правил шляхом проїзду на заборонний сигнал світлофора, що є обовязковою кваліфікуючою ознакою обєктивної сторони інкримінованого правопорушення, а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху є безпідставними, належним чином не підтверджені.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства колегія суддів дійшла висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції м.Івано-Франківська ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2017 року у справі № 345/3938/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_4