Справа № 371/904/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 371/904/17
УХВАЛА

15 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Миронівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Відповідач, Кагарлицьке ОУПФ) про:

- визнання протиправною відмови, викладеної у листі від 20.06.2017 року №41/Л-02, щодо перерахунку пенсії з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення начальнику управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області у 2016 році;

- зобов'язання Кагарлицького ОУПФ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії державного службовця з врахуванням довідки управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області від 01.06.2017 року №02-23/647 про розмір нарахованої та виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення працюючому на даний час начальнику управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області, з 01.06.2017 року в розмірі 90% від суми заробітної плати начальника управління соціального захисту населення Миронівської райдержадміністрації Київської області.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 20.10.2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, Апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 04.12.2017 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 186, 187 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом: пропущено встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України процесуальний строк оскарження постанови суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були; не зазначено про бажання чи небажання особи взяти участь у судовому розгляді.

Як вбачається з матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 07.12.2017 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання викладених в ухвалі від 04.12.2017 року вимог Відповідачем на адресу Київського апеляційного адміністративного суду 05.12.2017 року було направлено клопотання про поновлення строків, в якому останній просив поновити строк звернення до суду за захистом прав. В обґрунтування заявленого клопотання Апелянт зазначив, що посадова особа Кагарлицького ОУПФ, до компетенції якої належать питання призначення, перерахунку та виплати пенсій по Миронівському району Київської області, а також подання апеляційних скарг на судові рішення, протягом усього періоду на апеляційне оскарження перебувала у відпустці, що підтверджується копіями наказів від 12.10.2017 року №133-щв, від 09.11.2017 року №152-щв.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції такі доводи Апелянта щодо поважності пропуску останнім процесуального строку оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до п. п. 10, 12, 13 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу; судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Згідно положень до ч. 2 ст. 186 КАС України у редакції, що була чиною до 15.12.2017 року, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як було встановлено в ухвалі про залишенні апеляційної скарги без руху, копію оскаржуваної постанови отримано Відповідачем 02.11.2017 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 49). Відтак останнім днем подачі апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції з урахуванням вихідних днів було 13.11.2017 року. Разом з тим, апеляційну скаргу подано до канцелярії суду першої інстанції 20.11.2017 року.

При цьому, судом враховується, відсутність відповідального за доцільність подання апеляційних скарг на судові рішення працівника не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки представляти інтереси Кагарлицького ОУПФ, у тому числі подавати та підписувати апеляційну скаргу, може, окрім такої особи, керівник територіального управління Пенсійного фонду України, або будь-яка інша особа, уповноважена вчиняти такі дії у встановленому законом порядку. Відтак, перебування Самойлик А.Г. у відпустці у період з 25.10.2017 року по 16.11.2017 року не є поважною причиною пропуску суб'єктом владних повноважень строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Крім того, суд вважає за необхідне підкреслити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення поданих Апелянтом доказів поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Миронівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко