Справа № ЗВ/812/315/17
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником

19 січня 2018 року СєвєродонецькСправа № ЗВ/812/315/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання вимоги УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 19.02.2013 № Ф-505.1 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4010,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання вимоги УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 19.02.2013 № Ф-505.1 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4010,30 грн, в обґрунтування якої заявник послався на таке.

На примусовому виконанні Старобільського районного ВДВС перебуває вимога УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 19.02.2013 № Ф-505.1 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4010,30 грн.

11.08.2013 набрав чинності Закон України від 04.07.2013 № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» (далі Закон № 406-VII), яким було врегульоване питання щодо передачі функцій адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України. Управлінням було передано заборгованість платників єдиного внеску до Міністерства доходів і зборів України, в тому числі й на боржника.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» УПФУ в Старобільському районі реорганізовано Старобільське ОУПФУ шляхом злиття з УПФУ в Новоайдарському районі.

Таким чином, в спірних відносинах стягувачем повинно бути Головне управління ДФС у Луганській області.

Представник заявника в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Боржник в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, заперечень проти заяви суду не надав.

Представник Головного управління ДФС у Луганській області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, заперечень проти заяви суду не надав.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

УПФУ в Старобільському районі Луганської області винесено вимогу від 19.02.2013 № Ф-505.1 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4010,30 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 реорганізовано, зокрема, управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області у Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України.

Згідно з частиною першою статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, який визначає механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів, орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади. Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно з пунктом 6 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять:

у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття;

у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади;

у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу;

у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади;

у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Старобільське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зареєстроване 30.03.2017 як юридична особа (арк. спр. 7).

Відповідно до акта приймання-передачі від 30.03.2017 Управлінням ПФУ в Старобільському районі Луганської області передано до Старобільського ОУПФУ виконавчі документи, що знаходяться на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, в тому числі й вимогу від 19.02.2013 № Ф-505.1 (арк. спр. 8-10).

Отже, судом встановлено, що Старобільське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області є правонаступником реорганізованого управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області.

11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України від 04 липня 2013 року № 406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» (далі Закон № 406), яким було врегульоване питання щодо передачі функцій адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України.

Пунктом 3 розділу ІІ Закону № 406 встановлено, що процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом.

Законом № 406 внесено зміни в ряд нормативно-правових актів, зокрема і в Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі за текстом Закон № 2464).

Відповідно до положень частини другої статті 12 Закону № 2464 (з урахуванням змін, внесених Законом № 406) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 «Про утворення Державної фіскальної служби» утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

З системного аналізу норм Закону № 406 та Закону № 2464, у взаємозвязку з постановами Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 «Про утворення Державної фіскальної служби» та від 06 серпня 2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», слідує, що станом на теперішній час функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування належать Державній фіскальній службі України та її територіальним органам, як правонаступникам реорганізованого шляхом перетворення Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів.

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності 01 січня 2017 року, внесені зміни до Податкового кодексу України. Зокрема, зазначеним Законом внесені зміни до статті 19-1, доповнено кодекс статтями 19-2 і 19-3, пункт 41.1 статті 41 викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Державні податкові інспекції згідно зі статтею 19-3 Податкового кодексу України здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, обєктів оподаткування та обєктів, повязаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Таким чином, до функцій Головного управління ДФС у Луганській області відповідно до внесених Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні змін до Податкового кодексу України входить функція з погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Отже, з 01 січня 2017 року відповідно до внесених Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» змін до Податкового кодексу України функція з погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюється органами Державної фіскальної служби України обласного рівня та вище і у спірних правовідносинах належним стягувачем повинне бути Головне управління ДФС у Луганській області.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною пятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд враховує, що чинним законодавством не визначено юрисдикцію та предметну підсудність заяв про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні вимоги територіального органу Пенсійного фону України про сплату боргу, яка є виконавчим документом.

Разом з тим, частиною другою статті 74 Закону № 1404 визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною першою статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що чинним законодавством не встановлено іншого порядку заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами, суд дійшов висновку, що вирішення таких питань належить до юрисдикції адміністративного суду.

Аналогічну за змістом правову позицію (щодо належності розгляду справ про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса) висловлено Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року по справі № 6-2391ц15.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне замінити вибулу сторону виконавчого провадження - управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області, її правонаступником - Головним управлінням ДФС у Луганській області.

Керуючись статтями 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача в виконавчому провадженні з примусового виконання вимоги про сплату недоїмки від 19.02.2013 № Ф-505.1, виданої управлінням Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4010,30 грн, управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області на правонаступника Головне управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_2