Справа № 289/2310/17
Суддя: Сіренко Н. С.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/7/18
Справа №289/2310/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадженняадміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьк ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій працівника поліції незаконними та про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача та просить визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьк ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на підставі постанови БР № 038608 від 08.12.2017 року протиправними, визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності БР № 038608 від 08.12.2017 року та закрити справу за відсутністю у діях позивача складу такого правопорушення.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач у позовній заяві зазначив, що 08.12.2017 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП в м. Луцьку сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР № 038608 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. Відповідно до змісту постанови позивач, керуючи транспортним засобом поза межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

Дану постанову позивач вважає необґрунтованою, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, так як інспектор, не дивлячись на усні зауваження та клопотання позивача про надання доказів порушення останнім ПДР, не розглянувши справу про адміністративне правопорушення, склав постанову, без складання протоколу, чим порушив ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Позивач стверджує, що інспектор поліції не правильно тлумачить відповідальність за порушення п.9.8 ПДР України, при цьому, не заперечуючи факту керування автомобілем без ввімкнення ближнього світла фар, рухаючись поза населеним пунктом, позивач зазначає, що інспектором невірно кваліфіковано дії водія ОСОБА_1, а саме за таке порушення, як увімкнення ближнього світла фар з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами інспектор Кроль Ю.І. мав би притягнути позивача за статтею 125 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення саме за диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді від 26.12.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі.

Відповідач - інспектор роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьк ДПП сержант поліції ОСОБА_2 надіслав на електронну адресу суду відзив на адміністративний позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю, так як єдиними доводами позивача є протиправність винесення постанови, так як в його розумінні потрібно було складати протокол та неправильна кваліфікація інспектором поліції дій ОСОБА_1 (а.с. 20-22).

З поданого до суду відповідачем відзиву вбачається, що 08.12.2017 року о 10 годині при здійсненні патрулювання на а/д м-07 Київ-Ковель-Ягодин було зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1, який, керуючи автомобілем «Opel Vivaro» д.н. OS04035, поза населеним пунктом у світлу пору доби не ввімкнув ближнє світло фар, що є порушенням п.9.8 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідач зазначає, що підготовку та розгляд справи було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, в ході розгляду справи ніяких клопотань від ОСОБА_1 не надходило, заперечень останній не висловлював.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 13 ст. 10 КАС України та ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух», який визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 038608 від 08.12.2017 року встановлено, що поліцейський роти № 3 БУПП у м. Луцьку ЛПП с-нт поліції ОСОБА_2, розглянув матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н. OS04035, 08.12.2017 року о 10 годині на а/д м-07 Київ-Ковель-Ягодин 488 км, не увімкнув ближнє світло фар рухаючись поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. У постанові мається підпис позивача про отримання ним примірника вказаної постанови (а.с.6).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 1, 2 і 3 ст. 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених … частинами 1, 2 і 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку із вчиненням правопорушення, яке передбачено, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП не складається, а відтак твердження позивача щодо обовязку відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП являються безпідставними.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 ст. 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 9.8 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення випливає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв'язку із порушенням позивачем ч. 2 п. 9.8 Правил дорожнього руху, а саме вказано, що 28.12.2017 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, рухався поза межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

За наведеного нормативного регулювання, суд вважає обґрунтованими доводи позивача з приводу того, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому, суд враховує, що санкцією за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП є накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Відповідно до спірної постанови, на позивача накладено штраф у розмірі 425,00 грн..

Водночас, статтею 125 КУпАП передбачено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 - 128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Таким чином, у межах спору судом встановлено, що відповідачем було неправильно кваліфіковано правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що потягло за собою притягнення позивача до відповідальності, вид якої за таке порушення правил дорожнього руху не передбачений.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню як протиправна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 222, 247, 251, 254, 258, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 9-10, 72, 77, 242-246, 262, 268-272 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьк ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій працівника поліції незаконними та про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьк ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на підставі постанови серії БР № 038608 від 08.12.2017 року протиправними.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьк ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 серії БР № 038608 від 08.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)