Справа № 826/12412/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2018 року № 826/12412/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Кармазіна О.А., Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України,

Управління Державної казначейської служби України в Голосіївському районі

міста Києва

треті особи: Казенне підприємство «Державний гастрольно-концертний центр України»,

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач-1 або ДКС України), Управління Державної казначейської служби України в Голосіївському районі міста Києва (далі - відповідач-2 або УДКС України в Голосіївському районі м.Києва), треті особи: Казенне підприємство «Державний гастрольно-концертний центр України» (далі - третя особа-1), Головне управління Державної казначейської служби у м.Києві (далі - третя особа-2 або ГУДКС в м.Києві), в якому позивач просить суд: визнати дії (бездіяльність) Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2014 року у справі №761/38704/14-ц, виконавчий лист №761/38704/14-ц неправомірними; визнати дії (бездіяльність) Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м.Києва щодо невиконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2014 року у справі №761/38704/14-ц, виконавчий лист №761/38704/14-ц неправомірними; зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити усі необхідні дії щодо виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2014 року у справі №761/38704/14-ц, виконавчий лист №761/38704/14-ц та подати до суду звіт про виконання цього судового рішення; зобов'язати Державну казначейську службу України відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з 11 листопада 2015 року, що становить 2 252грн. 15 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.07.2015 позивачем була подана заява про виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2015 року, проте на час звернення позивача до суду рішення Шевченківського районного суду міста Києва виконано не було. На думку позивача зупинення безспірного списання коштів у зв'язку з подачею Казенним підприємством «Державний гастрольно-концертний центр України» клопотання про роз'яснення вказаного судового рішення, а в подальшому і заяви про його перегляд за нововиявленими обставинами, є незаконним і необґрунтованим. Також позивач посилається на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач-1 вказав на те, що казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державної бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду. В установленому законом порядку, рішення про стягнення коштів на користь позивача прийнято на виконання в порядку черговості, проте у зв'язку із відсутністю необхідного обсягу бюджетних призначень, виконати вказане рішення суду у визначений законом строк не можливо. При цьому ДКС України направлялися відповідні запити на збільшення бюджетних асигнувань за програмою з виконання судових рішень.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач-2 вказав на те, що у зв'язку з неможливістю виконання судового рішення протягом двох місяців оригінал виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва №761/38704/14-ц, виданого 21.07.2015, заява про виконання судового рішення від 31.07.2015 (вх. №03/527 від 31.07.2015), копія довіреності, копія рішення Шевченківського районного суду міста Києва) були передані до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві для подальшої передачі до Державної казначейської служби України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2017 прийнято справу №826/12412/16 до провадження суддею Катющенко В.П. та призначено до судового розгляду колегією у складі трьох суддів у судове засідання на 15.11.2017.

У судовому засіданні 15.11.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві та відкладено розгляд справи на 29.11.2017.

В судовому засіданні 29.11.2017 суд відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України за згодою всіх сторін ухвалив про продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі, вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням (заочним) Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року по справі №761/38704/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні стягнуто з Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» на користь позивача суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 35 896,80грн., та стягнуто середній заробіток за період затримки розрахунку з 29 квітня 2014 року по 19 лютого 2015 року в розмірі 60 336грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року по справі №761/38704/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні стягнуто з Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» на користь позивача суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 35 896,80грн., та стягнуто середній заробіток за період затримки розрахунку з 29 квітня 2014 року по 01 квітня 2015 року в розмірі 69 088,56грн.

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист від 21.07.2015 №761/38704/14-ц. Вказані документи разом із ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2015 року по справі №22-ц/796/8839/2015 та довіреністю на представництво інтересів ОСОБА_1 подані її представником ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві.

Листом від 02.09.2015 №03-18/1896 Управління державної казначейської служби України у Голосіївському районі м.Києва «Щодо надання інформації» повідомило адвоката Шило Є.П. про отримання 31.07.2015 (вх. №03/527 від 31.07.2015) поданих представником позивача документів на виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 21.07.2015 №761/38704/14-ц. А також про те, що листом №03-19/1669 від 31.07.2015 УДКС України в Голосіївському районі м.Києва зобов'язало КП «Укрдержконцерт» протягом п'яти робочих днів з дати надходження повідомлення надати інформацію щодо кодів програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету, економічної класифікації видатків бюджету та рахунку, з якого буде проведено безспірне списання коштів (т.1 а.с. 25-26).

Листом від 01.10.2015 №03-18/2241 УДКС України у Голосіївському районі м.Києва «Щодо надання інформації» повідомило адвоката Шило Є.П. про передачу до Головного управління ДКСУ у м.Києві пакету документів (оригінал виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва, заява про виконання судового рішення, копія довіреності, копія рішення Шевченківського районного суду міста Києва) до Головного управління ДКСУ у м.Києві для подальшої передачі до Державної казначейської служби України з метою виконання зазначеного рішення суду (т.1 а.с. 27-28).

Листом від 22.10.2015 №03-18/2403 УДКС України у Голосіївському районі м.Києва «Щодо надання інформації» повідомило ОСОБА_1 про передачу пакету документів (оригінал виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва, заява про виконання судового рішення, копія довіреності, копія рішення Шевченківського районного суду міста Києва) до ГУДКСУ у м.Києві для подальшої передачі до Державної казначейської служби України з метою виконання рішення суду (т.1 а.с. 29-30).

Листом від 15.04.2016 №03-18/863 УДКС України у Голосіївському районі м.Києва «Про надання інформації» повторно повідомило адвоката Шило Є.П. про передачу пакету документів (оригінал виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва, заява про виконання судового рішення, копія довіреності, копія рішення Шевченківського районного суду міста Києва) на підставі п. 33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845) ( неможливість виконати судове рішення протягом двох місяців) до ГУДКСУ у м.Києві для подальшої передачі до Державної казначейської служби України з метою виконання рішення суду (т.1 а.с.31-32).

Також з матеріалів справи слідує, що з метою виконання вимог Порядку №845 та з урахуванням частини 2 статті 368 ЦПК України управлінням казначейства було направлено до Шевченківського районного суду міста Києва лист від 17.08.2015 №03-18/1776 щодо підтвердження правомірності та законної видачі двох виконавчих листів від 17.03.2015 та від 21.07.2015 по одній справі №761/38704/14-ц, у зв'язку з чим на підставі п.11 Порядку №845 з 17.08.2015 відкладено безспірне списання коштів. Після отримання 01.09.2015 відповіді від Шевченківського районного суду міста Києва від 27.08.2015 №37033/15-ВИХ/2/761/5455/2015/ЦК управлінням було продовжено здійснення безспірного списання коштів на підставі п.12 Порядку №845, про що повідомлено КП «Укрдержконцерт» листом від 02.09.2015 №03-18/1895.

Також листом від 05.09.2017 «Про передачу документів на програму» УДКСУ у Голосіївському районі м.Києва ГУКСУ у м.Києві направлено оригінали виконавчих документів для подальшої передачі до Державної казначейської служби України по бюджетній програмі 3504040 відповідно до абзацу 9 підпункту 2 пункту 1 наказу Державної казначейської служби України від 19.04.2013 №63 «Про здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів».

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VІ (далі - Закон України №4901-VІ) зазначено, що даним законом встановлюються гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

Пунктом 1 статті 3 даного Закону України №4901-VІ визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частини 2, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачають, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду; перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно з ч.ч. 2, 6 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

За приписами пункту 3 Перехідних положень Закону України №4901-VІ заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

До 09.03.2011 примусове виконання рішень в Україні покладалось на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи здійснювали виконавчі дії у випадках, передбачених законом, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

З 09.03.2011 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 04.11.2010 № 2677-VІ, яким було викладено Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV у новій редакції, в якій у ч. 2 ст. 3 було зазначено, що «Рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку».

На виконання цієї норми Закону був прийнятий Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Так, вказаний Порядок №845 визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до Порядку №845 існує декілька категорій рішень, які виконуються органами Казначейства, а саме: безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктами 16-23 розділу «Безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету» Порядку №845); безспірне списання коштів з рахунків боржника (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктами 24 - 34 розділу «Безспірне списання коштів з рахунків боржника» Порядку №845); безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктами 35 - 40 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку №845); безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктами 41-46 розділу «Безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку№845); безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктом 7, пунктом 33 розділу «Безспірне списання коштів з рахунків боржника» і пунктами 47 - 52 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» Порядку №845).

За приписами пункту 24 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 Порядку.

Казенне підприємство «Державний гастрольно-концертний центр України» обслуговується в Управлінні Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2015 по справі № 761/38704/14-ц про стягнення з Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» на користь ОСОБА_1 суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 35 896,80 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку з 29.04.2014 по 01 квітня 2015 року в розмірі 69 088,56 грн. з відповідним пакетом документів було подано 31.07.2015 представником Позивача ОСОБА_2 не до Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва, а до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Поряд з цим Державна казначейська служба України та її територіальні органи є окремими юридичними особами, що мають самостійні баланси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням і відповідають лише за виконання своїх зобов'язань та не відповідають за зобов'язаннями інших юридичних та фізичних осіб (ст. 96 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що ГУДКС України у м.Києві передало пакет документів до УДКС України в Голосіївському районі м.Києва для подальшого виконання за рахунок коштів боржника.

В подальшому УДКС України в Голосіївському районі м.Києва листом від 01.10.2015 № 03-199/2237 відповідно до п. 33 Порядку №845 передано пакет документів для виконання за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Забезпечення рішень суду, що гарантовані державою» у зв'язку з неможливістю виконати рішення у двохмісячний строк через відсутність коштів на рахунках боржника.

05.10.2015 ГУДКС України у м.Києві виконавчий документ взято на облік для виконання за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Забезпечення рішень суду, що гарантовані державою».

Відповідно до ч. 9 та ч. 1 статті 73 Господарського кодексу України казенні підприємства - це державні унітарні підприємства, які утворюються компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Разом з тим, відповідно до ст. 4 Закону про гарантії виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Пунктом 3 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про гарантії передбачено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на поточний рік за Програмою визначено 500,00 млн гривень.

Заборгованість за виконавчим листом № 761/38704/14-ц підлягає виконанню у другу чергу.

Згідно пояснень відповідачів на час розгляду справи на виконанні в органах Казначейства перебуває виконавчих документів на суму понад 1,3 млрд грн, які відносяться до першої черги. Тобто виконання вищезазначеного виконавчого листа за Програмою можливо здійснити тільки після погашення заборгованості по першій черзі. При цьому строки погашення заборгованості за такими рішеннями залежить від суми коштів, визначеної у Законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 статті 3 Закону про гарантії встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зокрема, у разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 3 Порядку «Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).»

Аналогічні положення відображені в абзаці другому підпункту 1 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України: «Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.»

Згідно з частиною 1 пункту 49 Порядку №845 у разі, коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040, проте відповідні зміни прийняті не були.

На виконання вимог вказаного пункту Державна казначейська служба України зверталася до Міністерства фінансів України з листами №5-05/7317-196656 від 24.11.2017 «Про надання інформації», №5-08/6905-18490 від 07.11.2017 «Про надання інформації», №5-05/6719-17875 від 27.10.2017 «Про надання інформації», №5-08/6560-17330 від 19.10.2017 «Про надання інформації», №5-08/5820-15180 від 12.09.2017 «Про надання інформації», №5-05/5457-14137 від 23.08.2017 «Про надання інформації», №5-05/4972-12858 від 02.08.2017 «Про надання інформації», №5-05/4605-11890 від 18.07.2017 «Про надання інформації», №5-05/4022-10468 від 23.06.2017 «Про надання інформації», №5-05/3209-8481 від 24.05.2017 «Про надання інформації», №5-05/2729-7144 від 28.04.2017 «Про надання інформації», №5-05/2130-5583 від 05.04.2017 «Про надання інформації», №5-05/1408-3469 від 01.03.2017 «Про надання інформації», №5-05/978-2346 від 08.02.2017«Про надання інформації», №5-05/461-791 від 12.01.2017 «Про надання інформації», №5-05/130-/336 від 13.12.2016 «Про надання інформації», №5-05/1827-19786 від 25.11.2016 «Про надання інформації», №5-03/1463-4693 від 21.03.2016, №5-03/2338-22277 від 02.09.2015, №5-05/3417-11122 від 24.06.2016, №5-05/3077-10099 від 10.06.2016, №5-05/397-1227 від 22.01.2016, №5-05/198-476 від 13.01.2016, №5-05/2539-23588 від 22.09.2015 «Щодо збільшення асигнувань», №5-05/906-15376 від 29.05.2015, №5-05/1302-4545 від 25.02.2014, №5-05/2550-32039 від 10.12.2013, доповідними записками №5-08/677-15461 від 13.09.2016, №19-05/516-11410 від 01.07.2016, №5-08/2610-8788 від 20.05.2016.

При цьому відповідно до частини другої статті 32 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», відповідає за складання проекту Закону про Державний бюджет України, забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845) рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Наведений пункт прийнято у розвиток абз. 2 пп. 1 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, відповідно до якого «рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України... Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.».

Станом на 22.11.2017 на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» перебуває понад 177,5 тис. судових рішень на загальну суму понад 4,85 млрд. гривень (ця інформація підтверджується листом Казначейства від 24.11.2017 № 5-05/7317-19665, копія якого додана до заперечення Казначейства від 28.11.2017 № 5-12/7393-19869).

В той же час, як уже зазначалось, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», передбачено лише 500,00 млн. грн.

Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та п. З Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

Суд зазначає, що як протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь зацікавлених осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, тобто невчинення дії, яку носій публічної влади зобов'язаний був вчинити.

Слід наголосити й на тому, що самі по собі строки поза зв'язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набувати) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких установлюється цей строк.

Матеріали справи підтверджують, що Державна казначейська служба України у відповідності до норм вищезазначеного законодавства, здійснила всі передбачені законодавством заходи, щодо виконання судового рішення, виконання якого залежить від наявності відкритих бюджетних асигнувань, та коштів державного бюджету, а саме вищезазначений виконавчий лист був поставлений на бюджетну програму «КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Одним з головних чинників реалізації покладеного на адміністративні суди завдання та ефективного захисту є безумовне виконання судових рішень. Саме виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, право на виконання судового рішення в розумний строк у такому випадку може бути самостійним об'єктом правового захисту.

Обов'язковість судових рішень гарантується статтею 129-1 Конституції України та практикою Європейського суду з прав людини.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

При цьому, обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

У випадку, що розглядається, суд звертає увагу на те, що відповідачами вживалися активні дії щодо забезпечення виконання судових рішень, проте з об'єктивних причин виконати значний обсяг судових рішень, серед яких є і рішення відносно позивача, не є можливим.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Окружний адміністративний суд міста Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді О.А. Кармазін

Т.О. Скочок