Справа № 567/1066/17
Суддя: Назарук В.А.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/1066/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі звернувся ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення АР №685788 від 13.09.2017 року, винесеною інспектором роти №1 Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2С його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Зазначив, що дана постанова у справі про адміністративне правопорушення мотивована тим, що 13.09.2017 року о 16 год. 20 хв. в м.Рівне по вул. Симона Петлюри, він керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу у місці де відстань між суцільною лінією розмітки і авто, що зупинив становить менше 3 метрів, чим порушив вимоги п.15.9д ОСОБА_3 дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Дії посадової особи по складанню постанови АР № 685788 від 13.09.2017 року вважає незаконними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в звязку з відсутністю достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, та порушенням інспектором норм матеріального права при складанні постанови.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що постановою АР № 685788 від 13.09.2017 року інспектором роти №1 Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 255 грн. Вказує, що в постанові у справі про адміністративне правопорушення зазначено, що 13.09.2017 року о 16 год. 20 хв. в в м.Рівне по вул. Симона Петлюри, він керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і автомобілем, що зупинився становить менше 3 метрів, в зв'язку з чим на нього постановою інспектора роти №1 Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Дії посадової особи по складанню постанови вважає незаконними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він правил дорожнього руху не порушував та вважає, що інспектором не було дотримано вимог закону при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Пояснив, що дійсно 13.09.2017р. о 16 год. він, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухався по вул. С.Петлюри в м.Рівне та змушений був здійснити зупинку автомобіля в звязку з раптовим погіршенням самопочуття та з метою недопущення вчинення ДТП. При цьому зазначив, що у зв'язку з цим правил дорожнього руху не порушив. В подальшому, він залишив свій автомобіль на декілька хвилин з метою здійснення купівлі води в найближчому магазині для нормалізації власного самопочуття. Після повернення до свого автомобіля помітив працівника поліції, яка вказала йому на порушення вимог ПДР та винесла постанову про накладення на нього адміністративнго стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Позивач зазначив, що заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, однак працівник поліції не взяла його заперечення до уваги та не запропонувала надати пояснення щодо причини його зупинки на вул.С.Петлюри в м.Рівне, де він не мав потреби взагалі зупинятися, якби не погіршення самопочуття, хоча не могла не бачити його поганий фізичний стан.

Окрім того, зазначає, що до постанови не додано будь-ких доказів вчинення ним вказаного правопорушення, зокрема відеоматеріалів правопорушення, рапорту працівника поліції, тощо. Окрім того інспектором дорожнього руху не було складено протокол про адміністративне правопорушення по даному факту, що свідчить про відсутність достатніх доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вказуючи на відсутність достатніх доказів вчинення ним правопорушення, позивач просить скасувати постанову АР №685788 від 13.09.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідач інспектор роти №1 Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 в суд не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи не подала. Ухвалою 28.12.2017р. відповідачу надавався строк для подання відзиву на позов, однак, відповідач відзиву на позов не подала.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 2017 року щодо ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративне провпорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відповідно до якої зазначено, що 13.09.2017 року о 16 год. 20 хв. в м.Рівне по вул. Симона Петлюри, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги п.15.9д ОСОБА_3 дорожнього руху, оскільки здійснив зупинку транспортного засобу у місці де відстань між суцільною лінією розмітки і автомобілем, що зупинився, становить менше 3 метрів, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 255 грн.

Зі змісту постанови АР №685788 від 13.09.2017 року вбачається, що вона складена щодо ОСОБА_1, як такого, що порушив вимоги п. 15.9д ПДР, що на думку поліцейського потягло за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 при складанні щодо нього постанови про адміністративне правопорушення поліцейським не спростовані, як не спростовані вони відповідачем і в судовому засіданні. В той же час, відповідач заперечень проти позову та посилань на докази, якими вони обґрунтовуються не подала.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в суд не з'явився і правомірність свого рішення не довів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність у виді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 15.9 (д) ОСОБА_3 дорожнього руху зупинка забороняється: у місцях де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менеш 3 м.

Дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в"їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно постанови АР № 685788 від 13.09.2017 року інспектор роти №1 Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 дійшла висновку, що транспортний засіб "Toyota Avensis" реєстраційний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1 здійснив зупинку у місці де відстань між суцільною лінією розмітки і автомобілем, що зупинився, становить менше 3 метрів.

Водночас в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які підтверджують, ту обставину, що позивач здійснив зупинку у місці де відстань між суцільною лінією розмітки і автомобілем, що зупинився, становить менше 3 метрів.

Враховуючи наведене, суд вважає висновки інспектора про порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху припущеннями та такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини з якими закон пов'язує настання даних подій відповідачем не доведені.

Згідно п.п.1-3 ч.1 ст.18 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський зобовязаний, крім іншого, неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов"язки відповідно до вимог нормативно-правоих актів, посадових (функціональних) обов"язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч.2 ст.33 КУпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч.2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

З пояснень позивача встановлено, що ОСОБА_1 при складнні постанови заперечував факт вчинення правопорушення, однак в порушення вимог ч.5 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення працівником поліції складено не було, а оспорювана постанова не містить наведення доказів на яких грунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та в ній не зазначено мотивів відхилення пояснень ОСОБА_1

Оскільки позивач не погоджувався з доводами відповідача щодо скоєння ним правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та зважаючи на те, що відповідач не з"явився в судове засідання та правомірність свого рішення не довів, а тому, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП в діях позивача встановлена не була оскільки інших доказів щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення не надано.

Отже, інспектором роти №1 Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов'язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

За змістом ч.5 ст.258 КУпАП інспектор патрульної поліції не був зобов'язаний складати протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, разом з тим, він мав право це зробити з урахуванням того, що особа заперечувала факт вчинення правопорушення та для збереження доказу правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення. Також, такими доказами могли бути фотофіксація місця події, пояснення свідків, рапорти працівників поліції, огляд місця події та відповідні схеми, однак такі докази не були зібрані.

Згідно ч.1 ст..9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи спір на підставі поданих доказів з врахуванням допиту ОСОБА_1, суд бере до уваги його показання про те, що в нього іноді виникають запаморочення, що підтверджено медичними документами, в обстановці, яка склалась перед зупинкою, він із-за погішення стану здоров'я не мав можливості продовжити рух, а тому з метою уникнення ДТП зупинився на вул.С.Петлюри в м.Рівне.

Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 діяв в умовах крайньої необхідності, що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що не було враховано працівником поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ч.3 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч.1,4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов'язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов'язковою і має передувати такому розгляду справи.

Крім того, суд вказує, що словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки будь-яких матеріалів справи та доказів відповідачем не зібрано, а тому постанова підлягає скасуванню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП нічим не спростовується, відповідачем при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності зясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 6, 14, 72-77, 90, 139, 241-243, 245-246, 250 КАС України, п. 4, 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, суд на підставі ст.383, 384 КУпАП, суд

вирішив:

позов задоволити.

Постанову АР №685788 від 13.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.01.2018 р.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_4