Справа № 826/2863/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2863/17 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Федотова І.В.,

при секретарі: Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 315 ч. 1 п. 2, 317 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2010 у справі №2а-9115/10/2670 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на транспорті, третя особа - Державне казначейство України - про визнання недійсними наказів, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовлено в задоволені позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2010 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошового утримання, передбаченого для посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу карного розшуку Департаменту транспортної міліції Міністерства внутрішніх справ України у званні підполковник міліції за період з серпня 2005 року по квітень 2006 року включно та зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове утримання, передбачене для посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу карного розшуку Департаменту транспортної міліції Міністерства внутрішніх справ України у званні підполковник міліції за період з серпня 2005 року по квітень 2006 року включно, з урахуванням індексації, та ухвалено в цій частині нову постанову, якою дані позовні вимоги задоволено. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2010 залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 17.06.2015 №К/9991/5441/12 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2010 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 в частині відмови у задоволенні позову скасовано і в цій частині прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано накази Управління Міністерства внутрішніх справ України на транспорті від 11.01.2007 №6 та від 23.01.2007 №11 в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_2; поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України на транспорті з 23.01.2007; зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України на транспорті виплатити в користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 23.01.2007. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2010 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних судових рішень Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист від 11.01.2016 №2а-9115/10/2670 про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове утримання, передбачене для посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу карного розшуку Департаменту транспортної міліції Міністерства внутрішніх справ України у званні підполковник міліції за період з серпня 2005 року по квітень 2006 року включно, з урахуванням індексації (зазначивши боржником - Міністерство внутрішніх справ України).

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2016 ВП№49925575.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.04.2016 закінчено виконавче провадження №49925575, з огляду на виконання судового рішення у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із вимогою від 18.04.2016, в якій просив виплатити йому суму компенсації втрати доходу у зв'язку з порушенням терміну виплати грошового утримання у розмірі 32 315,81 грн.

Листом від 20.05.2016 №15/2-К-665 Міністерство внутрішніх справ України повідомило ОСОБА_2 про те, що грошове забезпечення за період з серпня 2005 року по квітень 2006 року включно, з урахуванням індексації, було нараховано позивачу відповідно до виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.01.2016 №2а-9115/10/2670 та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2016 (виконавче провадження №49925575) та перераховано на картковий рахунок платіжним дорученням від 03.03.2016 №165.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому рішенні, яке підлягало примусовому виконанню у межах виконавчого провадження №49925575, визначено нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 грошового утримання, з урахуванням індексації, що фактично є індексом інфляції, а задоволення заявлених у даній адміністративній справі позовних вимог призведе до подвійного стягнення однієї і тієї ж суми грошових коштів.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (статті 3 та 4 Закону №2050-III).

Згідно з пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

В силу пункту 7 вказаного Порядку, компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

При цьому, Верховний Суд України у своїй постанові від 18 листопада 2014 року (справа №21-518а14) дійшов висновку про те, що компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - Міністерством внутрішніх справ України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Враховуючи, викладене вище, колегія суддів зазначає, що право на отримання ОСОБА_2 грошового забезпечення у збільшеному розмірі встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що порядок індексації заробітної плати визначений Законом України від 03.07.91 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 р. № 1078.

Відповідно до ст..ст. 1, 4, 10 Закону України від 03.07.91 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється цим законом.

Індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Індексація заробітної плати проводиться за час знаходження особи у фактичних трудових відносинах і отриманні заробітної плати лише тоді, коли індекс споживчих цін перевищує певних показник, встановлений ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Компенсація ж проводиться шляхом множення невиплаченого доходу на індекси інфляції за всі місяці невиплати, в тому числі і після звільнення.

Індексації підлягають доходи отримані в період праці на підприємстві в будь-якому випадку на постійній основі.

Компенсація ж втрати доходу - це своєрідні штрафні санкції за несвоєчасну виплату заробітку.

Тобто, індексації підлягало грошове забезпечення за період з серпня 2005р. по квітень 2006р., а компенсації підлягає невиплачене грошове забезпечення, з урахуванням індексації.

Посилання суду першої інстанції на той факт, що в разі незгоди з нарахуваннями в межах виконавчого провадження, позивач повинен був оскаржити Постанову про виконавче провадження, є безпідставним, оскільки вимога про компенсацію втраченого заробітку у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затв. Постановою КМУ від 21.02.2001 №159, не була предметом спору за результатом розгляду якого винесено Постанову Вищого адміністративного суду України від 17.06.2015, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.10.10 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.11.

Вимога щодо компенсації невиплаченого доходу - це абсолютно нова вимога, що не була предметом судового розгляду та будь-якого виконавчого провадження. Дана вимога виникла на підставі виконавчого провадження та судової справи, а не в їх межах.

Також, колегія суддів зазначає, що компенсація за порушення строків виплати грошового утримання підлягає стягненню з 20.12.2011 року (дати набрання постанови Київського апеляційного адміністративного суду законної сили, коли у відповідача виник обов'язок виконання, тобто сплати) до 09.03.2016 року (дата фактичної виплати позивачу суми боргу за період з серпня 2005 року по квітень 2006 року) з наступного розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», встановлено, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого,але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

12 271, 63 грн., - борг підприємства перед позивачем за період з серпня 2005 року по квітень 2006 року.

12 271, 63 * 1,046*0,998*1,005*1,249*1,433*1,015 (а.с.19) -12271,63 грн.=10088,45 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10008,45 грн.

Колегія суддів не враховує доводи апелянта, що компенсація йому повинна бути виплачена з 01.05.2006 року, оскільки обов'язок по сплаті боргу у відповідача виник саме з 20.11.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, частково спростовують висновки суду першої інстанції та є підставою для її скасування, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2017 року скасувати та постановити нову, якою позов ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії Міністерства внутрішніх справ України з невиплати ОСОБА_2 компенсації втрати доходу, у зв'язку з порушенням терміну виплати грошового утримання (грошового забезпечення) за період з 20.11.2011 року по 09.03.2016 року, протиправними.

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_2 суму компенсації втрати доходу, у зв'язку з порушенням терміну виплати грошового утримання (грошового забезпечення), за період з 20.11.2011 року по 09.03.2016 року у розмірі 10 088,45 грн.

В задоволені позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: О.М.Ганечко

Судді: А.Ю.Коротких

І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлений 17.01.2018 року.