Справа № 640/4922/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 640/4922/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі

судді-доповідача: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2017, суддя Шмадченко С.І., м. Харків, по справі № 640/4922/17

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просив визнати протиправним рішення відповідача щодо обчислення розміру та виплати йому пенсії без урахування одноразової грошової допомоги при звільненні виплачену у квітні 2016 року у сумі 53668,13 грн., з якої справлявся внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію починаючи з 01.02.2017 року в розмірі, який обчислюється з грошового забезпечення до складу якого включена одноразова грошова допомога при звільненні.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2017 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення розміру та виплати пенсії ОСОБА_2 без урахування одноразової грошової допомоги при звільненні виплачену в квітні 2016 року у сумі 53668,13 грн. з якої справлявся внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію з 01.02.2017 в розмірі, який обчислюється з грошового забезпечення до складу якого включена одноразова грошова допомога при звільненні.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги вказав, що спірні види грошового забезпечення не передбачені п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" та ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" . Також вказав, що судом першої інстанції не враховано рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 у справі № 4-рп/2015 за зверненням щодо тлумачення речення першого ч. 3 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач через свого представника вказав, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у доказами та перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у ГУПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

02 лютого 2017 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив зарахувати до суми призначеної пенсії одноразову грошову допомогу при звільненні виплачену у квітні 2016 року, надавши довідку про щомісячні та додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії, № 595 від 20.12.2016.

10 лютого 2017 року листом № 205/11-14 ГУПФУ в Харківській області відмовило позивачу в здійсненні перерахунку, посилаючись на відсутність підстав для його проведення, оскільки одноразова грошова допомога не віднесена до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись висновками Верховного Суду України, виходив із того, що вказана виплата є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка відповідно до Закону № 2262-XII відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а тому повинна враховуватися при призначенні пенсії.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Положеннями ст. 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 7.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464- VI, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески (єдиний несок) або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом України в постанові від 16.09.2014 у справі № 21-314а14.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до ГУПФУ в Харківській області надано довідку відділу фінансово-економічного забезпечення УДАІ ГУМВС України в Харківській області за № 595 від 20.12.2016 про щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ за період з 25.04.2014 по 31.10.2015 роки (а.с. 12).

У вищевказаній довідці про додаткові види грошового забезпечення вказаний серед інших такий додатковий одноразовий вид грошового забезпечення, як одноразова грошова допомога при звільненні. При цьому у довідці вказано, що на всі виплати, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ця спірна сума виплат не включена до розрахунку пенсії позивача.

Таким чином, оскільки єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування був нарахований та утриманий, в тому числі з одноразової грошової допомоги при звільненні, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначеної виплати при обчисленні пенсії позивачу.

Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.03.2015 у справі №21-70а15.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта в частині включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, виключно додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, в той час як одноразова грошова допомога при звільненні є одноразовою виплатою та включення такої спірної виплати для обчислення пенсії суперечить ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, враховуюче те, що в силу вимог КАС України судом першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, враховано висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 10.03.2015 у справі №21-70а15, в якій зазначено, що спірні виплати, за умови якщо з них сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, повинні включатися до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія призначена відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно вказаної правової позиції Верховного Суду України до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія військовослужбовця, включаються всі види грошового забезпечення, незалежно від того мають такі виплати систематичний або тимчасовий характер, залежать чи не залежать від певних обставин, їх розміри та виплата є чи не є фіксованим та щомісячними. Головною умовою для включення до розрахунку пенії є сплата з цих видів грошового забезпечення соціальних внесків.

Таким чином, оскільки зі спірної виплати, які позивач отримував перед виходом на пенсію, було нараховано та сплачено соціальні внески, відмова ГУПФУ в Харкіській області у включенні таких виплат до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія позивача, та проведенням у зв'язку із цим перерахунком пенсії, є протиправною.

За наслідками зіставлення характеру спірних правовідносин та правових ситуацій, на підставі яких була сформульована вказана вище правова позиція Верховного Суду України та змісту спірних правовідносин у справі, що розглядається, колегією суддів не встановлено достатніх та належних мотивів, що дають право відступити від правової позиції, викладеної у вказаному рішенні Верховного Суду України.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на рішення Конституційного суду України від 13.05.2015 у справі №1-9/2015, враховуючи те, що вищезазначені правові позиції Верховного Суду України не суперечать рішенню Конституційного суду України від 13.05.2015 у справі №1-9/2015 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки вказане рішення Конституційного Суду стосується порядку перерахунку пенсій у зв'язку з встановленням Кабінетом Міністрів України нової щомісячної додаткової грошової винагороди, а не видів грошового забезпечення, з яких має бути визначений розмір пенсії.

Також колегія суддів вважає необгрунтованим посилання відповідача на те, що у довідці, виданої відділом фінансово-економічного забезпечення УДАІ ГУМВС України в Харківській області за № 595 від 20.12.2016 про щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, відомості про виплату одноразової грошової допомоги вказані окремим рядком, а тому з вказаної виплати не сплачувався єдиний внесок, з огляду на те, що таке посилання не підтверджено жодним доказом по справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, маючи у своєму розпорядженні інформацію про персоніфікований облік не надав ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції належних доказів, що б підтверджували факт того, що на суми одноразової грошової допомоги при звільненні єдиний внесок не нараховувався.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів погоджується із висновком суду про обгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2017 по справі № 640/4922/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов