Справа № 348/1642/17
Суддя: Грещук Р.П. Р. П.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1642/17

11 січня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді- Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перерахування загального загального трудового стажу, перерахунок пенсії, виплату компенсації,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перерахування загального загального трудового стажу, перерахунок пенсіїї, виплату компенсації.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та підтримав з підстав, викладених в первинній та уточненій позовних заявах.

Просить суд його позов задоволити.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати йому до загального трудового стажу період навчання на стаціонарних підготових курсах та здійснити перерахунок стажу.

Зобовязати Надвірнянське ОУПФ України Івано-Франківської області зарахувати йому з квітня 2010 року до його трудового стажу період навчання на підготовчих курсах з 03.12.1972 року по 21.07.1973 року та виплатити недооплачені йому суми пенсії та виплачувати їх надалі.

Зобовязати Надвірнянське ОУПФ України Івано-Франківської області зарахувати йому з квітня 2010 року в пільговому обчисленні період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 17.08.1978 року по 09.04.1982 року з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, виплатити йому недоотриману суму пенсії та виплачувати її надалі, а також стягнути з відповідача в його користь судові витрати.

Представник відповідача- Надвірнянського ОУПФ України в Івано-Франківській області в судовому засіданні позов не визнала, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і не підлягають до задоволення та подала відзив на позов в якому вказала, що відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності й інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цього закону (до 01.01.2004 р) зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним

законодавством, крім випадків, передбачених цим законом.

П. «д» ст. 56 З-ну України «Про пенсійне забезпечення» передбачено,

що до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, на курсах підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі й клінічній ординатурі.

На підставі Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі й клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Згідно з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються з метою загальноосвітньої підготовки для вступу до вищого навчального закладу, навчання в яких дає право вступу до цих навчальних закладів без вступних іспитів. Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.

Оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах), вважає відповідач, особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом 1-го курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.

Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) -це особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається за денною (очною), вечірньою або заочною, дистанційною формами навчання з метою здобуття певного освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня. Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 р. № 161 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.11.1993 року за № 173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні іспити відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Тому, підстав для зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача на підготовчому відділенні (курсах) немає.

Також, відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» З-ну України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено, що період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі» від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРСП від 16.12.1967 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Підпунктом «д» п.5 цього Указу передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди громадянами ОСОБА_3, що домовляються , які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадяни ОСОБА_3, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Вказана Тимчасова угода надає громадянам ОСОБА_3 цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. Водночас ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Враховуючи наведене, Надвірнянське ОУПФ Івано-Франківської області просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.73 КАСУкраїни і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, перевіривши матеріали справи приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову ОСОБА_1 виходячи з наступних підстав:

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Ст.5 КАС Українивизначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ст. 2 КАСУкраїни передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАСУкраїни розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч. 1 ст.77 КАС Українизакріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 245 КАСУкраїни у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.5 КАС України єсуб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАСУкраїни, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі- Доценко Є.В. , є пенсіонером за віком з квітня 2010 р.

З пояснень позивача також вбачається, що перевірці правильності нарахування відповідачем пенсії він зауважив невідповідність загального трудового стажу, з якого нараховувалась йому пенсія з його фактичним трудовим стажем.

Зокрема, йому не зараховано у загальний трудовий стаж час навчання на підготовчому відділенні в Івано-Франківському інституті нафти і газу (денна форма навчання з відривом від виробництва);

Також, не в повній мірі зараховано у загальний трудовий стаж один рік роботи за один рік і шість місяців час роботи у Нижнєвартовському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин.

В звязку з наведеним, 27.06.2017р. він звернувся в Надвірнянське ОУПФУ з проханням зарахувати йому недорахований трудовий стаж та доплатити недораховану пенсію.

Однак, 11.07.2017 р. за № 248/Д-15 він отримав лист з Надвірнянського ОУПФ України в Івано-Франківській області, згідно з яким йому було роз'яснено, що З-ном України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено зарахування до трудового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах, тому період з 03.12.1972 року по 21.07.1973 року не взятий до трудового стажу.

Разом з тим судом встановлено наступне:

В ст.62 Закону України « Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП від 05.11.1991р. зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є

трудова книжка.

В п. «д» абзацу 3 ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» констатовано, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Термін «навчання» уточнюється в Наказі Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.93р., де в п.2.16 зазначено: для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях ( у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1.01.2004), зокрема у З-ні України «Про пенсійне забезпечення», йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі ст.56 Закону до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до ч.З цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

В ч.І ст.48 «Кодексу Законів про Працю» від 10.12.71 зазначено, що основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.

Отже навчання на підготовчих курсах є трудовою діяльністю і цей період слід вности до загального трудового стажу, так як він внесений до трудової книжки.

Таким чином вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивача зарахувати йому з квітня 2010 року в пільговому обчисленні період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 17.08.1978 року по 09.04.1982 року з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, виплатити йому недоотриману суму пенсії та виплачувати її надалі, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, в період з 17.08.1978 р. по 09.04.1982 р. він працював у Нижнєвартовському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин, Тюменської області по державному направленню після закінчення Івано-Франківського інституту нафти і газу.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу ( один рік роботи за один рік і шість місяців) застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Пі&гочі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

За приписами наведеної норми (в редакції Закону N32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

У трудовій книжці ОСОБА_1 зазначено, що він працював у Нижнєвартовському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин в період з 17.08.1978 р. по 09.04.1982 р.

Наведені обставини не спростовані в судовому засіданні представником відповідача - Надвірнянського ОУПФ Івано-Франківської області.

Згідно п. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058 ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року №1029 Ханти-Мансійський округ відноситься до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі.

Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за період його роботи з 17.08.1978 року по 09.04.1982 року , оскільки з наданих ним документів вбачається та не викликає жодного сумніву той факт, що він, працюючи в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими Указом від 10.02.1960 року.

Враховуючи, що вказані періоди роботи позивача з в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі підтверджується трудовою книжкою та довідками, в яких зазначено про розповсюдження пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", суд вважає, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у пільговому розрахунку стажу.

Таким чином, суд вважає, що відповідача необхідно зобовязати зарахувати в пільговому обчисленні, відповідно до Указу від 10.02.1960 року період роботи позивача з 17.08.1978 року по 09.04.1982 року в районах Крайньої Півночі та в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців та зобовязати зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу.

Що стосується вимог позивача зобовязати відповідача зробити перерахунок пенсії з квітня 2010 року суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАСУкраїни позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина другої статті 122 КАС Українипередбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи викладне, положення ч.2 ст.122 КАСУкраїни, а також те, що позивач, дізнавшись про порушення своїх прав з листа Надвірнянського ОУПФ Івано-Франківської області від 11.07.2017 року та звернувшись з даним позовом до суду 16.08.2017 року, пропустив строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів за період з 01.04.2010 року по 15.02.2017 року включно в цій частині його вимог слід відмовити.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1

На підставі ст.ст. 18, 124 Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення», та керуючись ст. ст. 245, 246, 250 КАС України , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період навчання на стаціонарних підготовчих курсах та здійснити перерахунок стажу.

Зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати з 16.02.2017 року до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання на підготовчих курсах з 03.12.1972 року по 21.07.1973 року та виплатити недоплачені йому суми пенсії та виплачувати їх надалі.

Зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати з 16.02.2017 року до трудового стажу ОСОБА_1 в пільговому обчисленні період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 17.08.1978 року по 09.04.1982 року з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, виплатити йому недоотриману суму пенсії та виплачувати її надалі.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.00 коп.

В решті вимог позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.255 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2018 року