Справа № 826/12408/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

15 січня 2018 року м. Київ№ 826/12408/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Генеральної прокуратури України Прокуратури Полтавської області Полтавської місцевої прокуратури
третя особаДержавна казначейська служба України
провизнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів ,

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Полтавської області, Прокуратури міста Полтава, Прокуратури Ленінського району міста Полтава, Полтавської транспортних прокуратури, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів. Позов надісланий до суду поштовим зв'язком 08.08.2016.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберди В.І. від 08.09.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду. Вказаною ухвалою визначено склад осіб по справі, а саме: позивач - ФОП ОСОБА_1; відповідачі - Генеральна прокуратура України, Прокуратура Полтавської області, Прокуратура міста Полтава, Прокуратура Ленінського району міста Полтава, Полтавська транспортна прокуратура, а також залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державну казначейську службу України.

В судовому засіданні 25.10.2016 року суд ухвалив замінити неналежних відповідачів у справі - Прокуратуру міста Полтава, Прокуратуру Ленінського району міста Полтава, Полтавську транспортну прокуратуру на належного відповідача - Полтавську місцеву прокуратуру.

Виходячи із змісту позовних вимог позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів в частині неналежного розгляду звернень позивача та не винесенні актів прокурорського реагування.

Крім того, позивач просить стягнути на його користь 663 461,17 грн. та всі витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи, які відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачами за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку ДКС України на розрахунковий рахунок Міністерства охорони здоров'я України для лікування онкохворих дітей, як благодійний внесок ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.08.2009 Державною адміністрацією автомобільного транспорту Міністерства транспорту та зв'язку України було проведено конкурс на визначення пасажирського перевізника на міжобласному маршруті загального користування «Полтава-Черкаси» (рейси 453/454). За результатами проведеного конкурсу ПП «Люг» було визнано переможцем, а позивача, який до проведення конкурсу обслуговував вищезазначений автобусний маршрут, таким, що зайняв друге місце.

Як зазначено у позові, позивач неодноразово звертався, зокрема, і до Генеральної прокуратури України з приводу подання ПП «Люг» недостовірних відомостей конкурсному комітету по визначенню перевізника. Проте на його звернення, як зазначено у позові, отримував формальні відписки.

При цьому, у позові позивач посилається на своє звернення до Генеральної прокуратури України від 19.02.2012 (а.с. 8). У той же час, позивач посилається на те, що про порушення своїх прав він дізнався 09.02.2016 після того, як Вищий адміністративний суд України постановив ухвалу по справі № К/800/67215/14, згідно з якою позивачу було відмовлено у задоволенні позову щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства інфраструктури, Державтотрансадміністрації та Укртрансінспеції у зв'язку з тим, що у останніх не має повноважень перевіряти документи на нерухомість ПП «Люг», та у зв'язку з тим, що ці органи та установи скеровували до органів прокуратури відповідні запити, за результатами перевірки яких органи прокуратури не виносили акти прокурорського реагування.

Посилаючись на недотримання умов та правил конкурсу та не належне реагування органів прокуратури, позивач просить задовольнити позов, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №6542 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Відповідно до ухвали від 26.10.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено розгляд справи по суті на 11.01.2018.

09.01.2018 канцелярією суду зареєстровано заяву позивача про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи наведене, а також аналогічні заяви відповідачів, справу розглянуто з урахуванням положень ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції від 15.12.2017), п. 10. ч. 1 ст. 4, ч. 3 ст. 194 КАС України.

Під час розгляду справи встановлено та вбачається із заперечень на позов Генеральної прокуратури України, 01.03.2012 року до Генеральної прокуратури України надійшло звернення позивача від 24.02.2012 відносно обставин проведення конкурсу. Зазначене звернення за формою та змістом відповідає заяві, залученій до справі заяві від 19.02.2012.

Зокрема, в матеріалах справи наявні звернення позивача до ГПУ від 24.02.2012 (а.с.148), від 19.02.2012 (а.с. 79) щодо обставин проведення вищезгаданого конкурсу одного і того ж змісту.

З листом Генеральної прокуратури України від 02.03.2012 № 08/1-20411-09, отримання якого позивачем не заперечується, лист позивача з питань організації перевезень, направлено для організації перевірки, зокрема, до заступника прокурора Полтавської області.

У свою чергу, листом від 06.04.2012 № 08/7153-09 прокуратура Полтавської області проінформувала позивача про розгляд звернення, а також звернуто увагу, що у зверненнях відсутні нові дані або факти, які потребують додаткової перевірки, а всі викладені доводи раніше перевірені у повному обсязі, за результатами позивачу надавались вичерпні відповіді. Також роз'яснено обставини що проведення конкурсу. Наголошено, що впродовж 2010 - 2011 років неодноразово проводились перевірки різними контролюючими органами у тому числі і прокуратурою області по обставинам, викладеним у заявах про результати вказаних перевірок позивачу надано відповіді.

В матеріалах справи також наявний лист ГПУ від 26.12.2012 № 06/1-20411-09 на адресу позивача (а.с. 178), в якому позивача проінформовано, що дві скарги позивача від 20.12.2012 щодо дій прокуратури області та з інших питань розглянуто і направлено керівництву прокуратури області з пропозицією повідомити позивача про результати їх вирішення в установленому порядку. Листом від 17.06.2914 за № 07/2/1-20411-09 позивача повідомлено відносно розгляду прокуратурою області звернення позивача відносно проведення конкурсу та дій прокуратури області, яке надійшло від народного депутата України. Також, ГПУ листом від 20.06.2014 № 07/2/1-20411-09 (а.с. 180) позивача проінформовано про результати розгляду його звернень, які надійшли від народних депутатів України. Наявні також листи ГПУ від 11.08.2014 на адресу прокуратури області щодо направлення звернення позивача, яке надійшло від Адміністрації Президента України, та від 20.08.2014 на адресу народного депутата України відносно розгляду звернення позивача щодо проведення конкурсу.

Під час розгляду справи Генеральна прокуратура України, прокуратура Полтавської області звертались із заявами/запереченнями від 22.11.2016 (а.с. 145), від 23.11.2016 (а.с.159), від 03.01.2018, в яких зазначила, що про обставини, які покладені в основи вимог позову, позивачу було відомо ще у 2012 році, що підтверджується вищенаведеними звернення позивача до прокуратури, а відтак, на думку відповідача, позивач звернувся до суду із значним пропуском строку звернення до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Про наявність вказаних доводів відповідачів позивач обізнаний, що вбачається з журналу судового засідання від 22.11.2016

Розглянувши зазначені клопотання, суд зазначає наступне.

Так, згідно частини 1 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 100 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

У зв'язку із наведеним слід зазначити, що 15.12.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його в новій редакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII) також встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому згідно частини 3 статті 123 КАС України в наведеній редакції, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що відносно проведення зазначених конкурсних процедур позивач обізнаний ще з 2009 року, як учасник подій та претендент на участь у конкурсі, є учасником відносин у даному сегменті ринку перевезень.

Як вже зазначалося, в матеріалах справи наявні два ідентичних звернення позивача до органів прокуратури від 24.02.2012 та від 19.02.2012, а відтак, враховуючи строк розгляду звернень, встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», позивач повинен був бути обізнаний про можливе порушення його прав у зв'язку з розглядом вказаних звернень ще у 2012 році.

У той же час, позивач із даним позовом звернувся до суду лише 08.08.2016 (дата надсилання позову), тобто із значним пропуском строку звернення до суду.

При цьому, протягом усього розгляду справи позивач так і не надав обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, яке б можна було визнати поважними, та не надав клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався 09.02.2016 після того, як Вищий адміністративний суд України постановив ухвалу по справі № К/800/67215/14, не є таким обґрунтуванням, оскільки прийняття такого рішення не спростовує факт наявності звернень позивача до органів прокуратури у лютому 2012 році та, відповідно, не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII) суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. При цьому, як вже зазначалося, відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевказане та наведені позивачем обставини щодо причин пропуску строку звернення до суду, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання їх поважними, не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду, а отже, враховуючи значний пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду відповідно до вимог частини 3 статті 123 КАС України.

Керуючись положеннями статей 122, 123, пункту 8 частини 1 статті 240, ст. ст. 241, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін