Справа № 820/4444/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Біленський О.О.
Суддя-доповідач: Макаренко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4444/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Мінаєвої О.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача Варламова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2017, повний текст складено 13.11.17 по справі № 820/4444/17, головуючий І інстанції:Біленський О.О.

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом №К-22789/0/6-19980/0/21-17 від 22.08.2017 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,86 га, із земель запасу, що розташована за межами с.Василівка Друга на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути за яву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,86 га, із земель запасу, що розташована за межами с. Василівка Друга на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність з урахуванням висновків суду по даній справі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом №К-22789/0/6-19980/ 0/ 21-17 від 22.08.2017 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,86 га із земель запасу, що розташо вана за межами с. Василівка Друга на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,86 га із земель запасу, що розташована за межами с. Василівка Друга на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (код 39792822, майдан Свободи,5, Держпром, під'їзд 1, поверх 6,7, м.Харків,61022) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1280,00 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, на прийняття його судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме:118, 123, 186 ЗК України, ч.3 ст.2, ч.2 ст.11 КАС, ст..20,25,30,50 Закону України «Про землеустрій», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею загальною площею 1,8600 га, із земель запасу, що розташована за межами с. Василівка Друга на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області з подальшою її передачею у власність.

Листом №К-22789/0/6-19980/0/21-17 від 22.08.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повідомило позивача про встановлення невідповідностей у проекті землеустрою, а саме: необхідність представлення опису GPS устаткування та підтвердження його реєстрації, що передбачено Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України № 56 від 09.04.1998 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1998 № 393/2833 та Постановою Кабінету Міністрів України № 1075 від 13.07.1998 р. Також повідомлено про відсутність підстав для визначення цільового призначення та виду сформованої земельної ділянки, у зв'язку з чим повернуто зазначений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та матеріали до нього на доопрацювання.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що лист відповідача №К-22789/0/6-19980/0/21-17 від 22.08.2017 про повернення документів на доопрацювання не відповідає вимогам Земельного кодексу України, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про визнання протиправної відмови Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,86 га із земель запасу, що розташована за межами с.Василівка Друга на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, частини 2, пункту "а" 3 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 Земельного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 вказаного кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частина 8 вказаної статті передбачає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно з вимогами частини 8 статті 186-1 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Частина 6 вказаної статті передбачає, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

З наявних матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідно до висновку Відділу Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області №е-200(ф) від 03.08.2015 року у передбаченому законодавством порядку погоджено "Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної форми власності гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області".

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що під час погодження проекту землеустрою було досліджено та підтверджено його відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З аналізу наведеної норми слідує, що рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Матеріали справи не містять жодних доказів про скасування висновку Відділу Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області №е-200(ф) від 03.08.2015 року про погодження проекту землеустрою.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що фактично листом №К-22789/0/6-19980/0/21-17 від 22.08.2017 року позивачу було відмовлено у затвердженні наданого ним проекту землеустрою.

Підставою відмови в затвердженні проекту землеустрою позивача слугував висновок відповідача про невідповідність проекту землеустрою вимогам чинного законодавства.

Зокрема, відповідач зазначив, що наданий позивачем проект землеустрою не містить опис GPS-устаткування, як того вимагає п. 4.4.16 Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України № 56 від 09.04.1998 року, зареєстрованого в Мінюсті 23.06.1998 р. № 393/2833 та підтвердження реєстрації його згідно з вимогами Постанови КМУ від 13.07.1998 р. № 1075 "Про Порядок використання апаратури супутникових радіонавігаційних систем під час проведення топографо-геодезичних, картографічних, аерофотознімальних, проектних, дослідницьких робіт і вишукувань та кадастрових зйомок", відомостей щодо наявних на земельній ділянці багаторічних насаджень, їх балансову вартість, також відсутні підстави для визначення цільового призначення та виду використання сформованої земельної ділянки, вид угідь у витязі не відповідає матеріалам проекту.

У свою чергу, відповідно до ст.50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Вказаною нормою передбачено надання для затвердження проекту землеустрою матеріалів геодезичних вишукувань, а не опису GPS-устаткування та підтвердження реєстрації його згідно з вимогами Постанови КМУ від 13.07.1998 р. № 1075, як того вимагав відповідач по справі.

Стаття 50 Закону України "Про землеустрій" не містить вимоги щодо надання матеріалів геодезичних вишукувань з урахуванням документів передбачених Інструкцією №56.

Також, слід відмітити, що вище наведена Інструкція № 56 відповідно до її преамбули є обов'язковою для всіх суб'єктів підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, які виконують топографічні знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500.

Відповідачем не надано доказів, що приписи Інструкції № 56 є обов'язковими для позивача, а отже, колегія суддів приходить до висновку, що невідповідність, на думку відповідача, матеріалів проекту землеустрою вказаній Інструкції не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Крім цього, відповідач, вказуючи позивачеві на необхідність надати матеріали геодезичних вишукувань відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500, затвердженої наказом ГУ геодезії, картографії та кадастру при КМУ № 56 від 09.04.1998 року, не зазначив, у чому саме полягає невідповідність матеріалів геодезичних вишукувань, які наявні у наданому позивачем проекті землеустрою, вимогам ст. 50 Закону України "Про землеустрій".

Твердження відповідача, що у витязі з Державного земельного кадастру відсутні підстави для визначення виду використання та цільового призначення сформованої земельної ділянки, враховуючи вимоги ст. ст. 20,116,122 ЗК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не наведено мотиви, за якими він прийшов до таких висновків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у проекті землеустрою наявна довідка №567 від 08.02.2012 року про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення між власниками і користувачами (за даними форми 6-зем), у якій зазначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Також вказана інформація підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, в якому зазначено вид використання сформованої земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Відносно відомостей щодо наявних на земельній ділянці багаторічних насаджень, їх балансову вартість, про які йдеться у листі №К-22789/0/6-19980/0/21-17 від 22.08.2017 року колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки Управління агропромислового комплексу Барвінківської районної державної адміністрації Харківського району №85 від 17.03.2016 року, згідно наявної документації установити балансову належність багаторічних насаджень на земельній ділянці у контурі №118, що розташована за межами с. Василівка Друга на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області не є можливим. Крім того, самих багаторічних насаджень на вказаній земельній ділянці не виявлено.

Приписи ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 50 Закону України "Про судоустрій" не містять вимог щодо надання разом з проектом землеустрою відомостей про балансову належність багаторічних насаджень, наявних на земельній ділянці, а відповідачем в підтвердження обгрунтованості прийнятого рішення не доведено, що багаторічні насадження, які містяться на земельній ділянці перебувають у власності юридичних або фізичних осіб.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності відмови у затвердженні проекту землеустрою позивача.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на нез»ясування судом першої інстанції всіх обставин, які мають значення для справи з огляду на не дослідження проекту землеустрою позивача щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель державного резервного фонду сільськогосподарського призначення державної форми власності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно проекту землеустрою позивач просив відвести земельну ділянку за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної форми власності, що відповідає приписам ст.121 ЗК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визнання протиправної відмови Головного управління Держгеокадастру у Харківській області оформленої листом №К-22789/0/6-19980/ 0/ 21-17 від 22.08.2017 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,86 га із земель запасу, що розташована за межами с.Василівка Друга на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 по справі № 820/4444/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 16.01.2018.