Справа № 804/7526/17
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року Справа № 804/7526/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом позивача-1: товариства з обмеженою відповідальністю"Вега-Плюс", позивача-2: ОСОБА_2, позивача-3: ОСОБА_3, позивача-4: ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, -
14 листопада 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_5, в якому просять:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ПАТ «Актабанк» (кредитор) та ТОВ «Вега-Плюс» (позичальник) було укладено Кредитний договір №01-1183/Т від 03.01.2013 (з усіма змінами та доповненнями - Додаткові угоди №№1-2) (далі - Кредитний договір), відповідно до предмету якого кредитор надає позичальнику грошові кошти у формі відкличної відновлювальної лінії з лімітом кредитування 3 000 000,00 грн. (три мільйони гривень 00 копійок), а позичальник зобовязується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.
В забезпечення виконання Кредитором умов Кредитного договору ПАТ «Актабанк» було укладено ряд акцесорних договорів.
Внаслідок прострочення ТОВ «Вега-Плюс» виконання зобовязання, ПАТ «Актабанк» було стягнуто заборгованість по кредитному договору за рахунок предметів забезпечення на підставі укладених договорів застави.
Однак Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_5 було здійснено перевірку договорів при кредитуванні ТОВ «Вега-Плюс» за кредитним договором №01-1183/Т від 03.01.2013 р., внаслідок якої було виявлено порушення чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку та в результаті чого Уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення про нікчемність правочинів.
Позивачі вважають дане Рішення відповідача про нікчемність правочинів необґрунтованим та таким, що прийняте з грубим порушенням норм законодавства, порушує законні права та інтереси позивачів та підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки правочин, визнаний відповідачем нікчемним, не містить ознак нікчемності правочинів, визначених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказані правочини були спрямовані на задоволення вимоги Кредитора-Банку.
Фактично в даному рішенні Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_5 наявні лише посилання на повноваження Уповноваженої особи Фонду, обраної ліквідатором Банку, норми ст. 215 ЦК України «Недійсність правочину», ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - щодо підстав визнання нікчемним правочину. Водночас, не визначено внаслідок чого зазначені правочини є нікчемними, а лише повідомлено про сам факт нікчемності. Тобто, відповідачем не доведено наявності жодної з ознак, яка дозволяла б ідентифікувати правочин нікчемним.
Крім того позивачі зазначили про порушення відповідачем строків на проведення перевірки правочинів.
Таким чином на позивачів, за наслідком визнання нікчемними вищезгаданих правочинів, повторно покладено обовязок по виконанню зобовязання за Кредитним договором №01-1183/Т від 03.01.2013 р. всупереч положень ст.ст. 526, 599 ЦК України, ст. 193 ГК України.
В судове засідання прибув представник позивача-1, який звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у письмовому провадженні.
Представник позивачів -2,3,4 в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.
Так судом встановлено, що між ПАТ «Актабанк» (кредитор) та ТОВ «Вега-Плюс» (позичальник) було укладено кредитний договір №01-1183/Т від 03.01.2013 р. (з усіма змінами та доповненнями - Додаткові угоди №№1-2) (далі-Кредитний договір), відповідно до предмету якого кредитор надає позичальнику грошові кошти у формі відкличної відновлювальної лінії з лімітом кредитування 3 000 000,00 грн. (три мільйони гривень 00 копійок), а позичальник зобовязується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.
Згідно ч.1 статті 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
В забезпечення виконання кредитором умов Кредитного договору ПАТ «Актабанк» було укладено ряд акцесорних договорів, зокрема:
Договір поруки №01-1183/Т/1 від 03.01.2013 (з усіма змінами та доповненнями), укладений між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_2, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за належне виконання позичальником зобовязань, що випливають з кредитного договору №01-1183/Т від 03.01.2013;
Договір поруки №01-1183/Т/2 від 03.01.2013 (з усіма змінами та доповненнями), укладений між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_3, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за належне виконання позичальником зобовязань, що випливають з Кредитного договору №01-1183/Т від 03.01.2013;
Договір застави майнових прав №01-1183/Т/3 від 03.01.2013 р. (з усіма змінами та доповненнями), укладений між ПАТ «Актабанк» (заставодержатель) та ОСОБА_2 (далі - заставодавець-1), відповідно до умов якого заставодавець-1 в забезпечення виконання ПАТ «Вега-Плюс» умов Кредитного договору передає у заставу заставодержателю право вимоги на отримання грошових коштів по Договору банківського вкладу «Універсальний» №В19-207607/Т від 03.01.2013 р., укладеному між заставодавцем-1 та заставодержателем. (далі - Договір застави майнових прав).
Відповідно до п. 1.4. договору застави майнових прав-1, вартість предмету застави складає 2 400 000,00 грн. (два мільйони чотириста тисяч гривень 00 копійок).
Відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
В подальшому ТОВ «Вега-Плюс» було прострочено виконання зобовязання за кредитним договором у встановлений додатковими угодами строк та за наслідком чого ПАТ «Актабанк» було реалізовано передбачене законодавством право кредитора на задоволення своїх вимог та стягнуто заборгованість по кредитному договору за рахунок предметів забезпечення на підставі укладених Договорів застави майнових прав -1, -2.
ПАТ «Актабанк» листом вих. №2124 від 28.07.2014 р. повідомив ОСОБА_2 про здійснення звернення стягнення за договором застави майнових прав-1. Вказане стягнення було здійснено для погашення заборгованості за Кредитним договором №01-1183/Т від 03.01.2013 р. у звязку з невиконанням ТОВ «Вега-Плюс» за даним кредитним договором своїх зобовязань. Звернення стягнення було проведене на умовах та відповідно до порядку, передбаченому Договором застави майнових прав-1. Враховуюче викладене, банком було повідомлено заставодавця-1 про набуття останнім права вимоги до ТОВ «Вега Плюс» в розмірі та обсязі, визначеним договором та розміром фактичного погашення заборгованості за кредитом боржника перед банком за Кредитним договором, а саме - на суму 2 400 000,00 грн. Право вимоги до боржника за Кредитним договором було набуто в момент здійснення банком списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором.
Також, ПАТ «Актабанк» листом вих. №2135 від 28.07.2014 р. повідомлено ОСОБА_6 про звернення стягнення за договором застави майнових прав-2. Вказане стягнення було здійснено для погашення заборгованості за Кредитним договором №01-1183/Т від 03.01.2013 р. у звязку з невиконанням ТОВ «Вега Плюс» за даним кредитним договором своїх зобовязань. Звернення стягнення було проведено на умовах та відповідно до порядку, передбаченому договором застави майнових прав-2. Враховуючи викладене банком було повідомлено заставодавця-2 про набуття останнім права вимоги до ТОВ «Вега-Плюс» у розмірі та обсязі, визначеним договором та розміром фактичного погашення заборгованості за кредитом боржника перед банком за Кредитним договором, а саме - на суму 600 000,00 грн. Право вимоги до боржника за Кредитним договором було набуто в момент здійснення Банком списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором.
Крім цього, листом вих. №2168/1 від 28.07.2014 р. ПАТ «Актабанк» повідомило ТОВ «Вега-Плюс» про невиконання станом на 28.07.2014 р. належним чином зобовязань за Кредитним договором №01-1183/Т від 03.01.2013 р. та про погашення заборгованості за Кредитним договором шляхом звернення стягнення за договором застави майнових прав-1, укладеного банком з ОСОБА_2, договором застави майнових прав-2, укладеного банком з ОСОБА_4, що забезпечували виконання зобовязань за Кредитним договором; повідомлено про передачу на користь заставодавця -1, -2 права вимоги до боржника за Кредитним договором у частках, пропорційних стягненню за договорами, що забезпечували виконання основного зобовязання по сплаті кредиту боржником.
Згодом, на підставі Постанови Правління Національного банку України №576 від 16.09.2014 р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято відповідне рішення №90 від 16.09.2014 р. про запровадження в банку з 17.09.2014 р. тимчасової адміністрації.
На підставі Постанови Правління Національного Банку України №19 від 15.01.2015 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №6 від 16.01.2015 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Актабанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін ліквідації банку до 15.01.2018 р.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1217 від 31.05.2017 р. «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «Актабанк», з 07.06.2017 р. призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Актабанк» ОСОБА_5 - відповідачу.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_5 було здійснено перевірку договорів при кредитуванні ТОВ «Вега-Плюс» за кредитним договором №01-1183/Т від 03.01.2013 р., внаслідок якої було виявлено порушення чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур банку та в результаті чого відповідачем прийнято рішення про нікчемність правочинів а саме:
додаткової угоди №2 від 25.07.2014 р. до Кредитного договору №01-1183/Т від 03.01.2013 р. укладеного між публічним акціонерним товариством «Актабанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс»:
Таким чином відповідач повідомив про нікчемність правочинів з посиланням на п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб».
Вказане рішення направлено відповідачем на адресу позивачів відповідними повідомленнями про нікчемність правочинів від 12.09.2017 р.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
Згідно з ч. 3 ст. 34 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Частиною 1 ст. 35 вказаного Закону передбачено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.
З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.
За змістом ч. 3 ст. 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України: здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Із вищезазначеного слідує, що Уповноважена особа Фонду наділена розпорядними повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.
В той же час таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими ОСОБА_3 пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобов'язання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Так, наслідком проведення дій по зверненню стягнення на предмет застави за Договором застави майнових прав -1, -2 стало те, що ПАТ «Актабанк» отримало повне погашення заборгованості за вищевказаним Кредитним договором. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «Актабанк», а навпаки, внаслідок даних правочинів ПАТ «Актабанк» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Таким чином, вказані правочини були спрямовані на задоволення вимоги Кредитора - Банку. Враховуючи статус останнього - ліквідація, головною метою здійснення ліквідаційної процедури банку є акумуляція активів неплатоспроможного банку з подальшим проведенням розрахунків з його вкладниками/кредиторами.
Визнані відповідачем недійсними правочини не містять жодних обставин та підстав, за яких такі правочини мають вважатись нікчемними; за відсутності аргументованих посилань на докази, що вказують на невідповідність вищезазначених правочинів приписам діючого законодавства та підпадання їх під положення ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Фактично, в даному повідомленні відповідача наявні лише посилання на повноваження Уповноваженої особи Фонду, обраної ліквідатором Банку, норми ст. 215 ЦК України «Недійсність правочину», ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - щодо підстав визнання нікчемним правочину. Водночас, не визначено внаслідок чого зазначені правочини є нікчемними, а лише повідомлено про сам факт нікчемності. Тобто, відповідачем не доведено наявності жодної з ознак, яка дозволяла б ідентифікувати правочин нікчемним.
Крім того, відповідно до п. 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Отже згідно діючого Порядку, відповідачем порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «Актабанк» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016 р.
Однак, повідомлення про нікчемність правочинів винесено 12 вересня 2017 року.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв'язку з задоволенням адміністративного позову суд вважає за необхідне присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю"Вега-Плюс" судові витрати у розмірі 1600,00 грн., на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640,00 грн., на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 640,00 грн., на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 640,00 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю"Вега-Плюс" судові витрати у розмірі 1600,00 грн., на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640,00 грн., на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 640,00 грн., на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 640,00 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 26 грудня 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1