Справа № 348/2167/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11818/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року у справі № 348/2167/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними,-

суддя в 1-й інстанції- Міськевич О.Я.,

час ухвалення рішення - 13.11.2017 року,

місце ухвалення рішення - м. Надвірна,

дата складання повного тексту рішення - 13.11.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в якому просила:

- визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не нарахування та невиплати їй пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року

- зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області нарахувати та виплатити їй пенсію за віком з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що вона з 22.06.1987 року по 20.09.2016 року працювала на посаді судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. З 23.06.2013 року перебуває на обліку у відповідача у зв'язку з призначенням їй пенсії за віком, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Однак, починаючи з квітня 2015 року виплату такої пенсії припинено.

Звернувшись до відповідача із заявою про виплату пенсії, позивачка отримала відмову, із посиланням на те, що згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", відповідно до яких особам, тимчасово, з 01 квітня 2015 року, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії чи довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених Законом "Про судоустрій та статус суддів", пенсія виплаті не підлягає.

Вважає дії відповідача такими, що порушують її право на соціальний захист.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання нарахувати і виплатити пенсію за віком задоволено.

Визнано дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фондуУкраїни в Івано-Франківської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсї за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року неправомірними.

Зобов`язано Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке покликаючись на те, що постанова є неправомірною, винесена з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням матеріального права. Просить постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує те, що припинення виплати позивачці пенсії з 01 квітня 2015 року було здійснено у зв'язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Крім цього, позивачка продовжувала працювати на посаді, яка передбачена Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а тому призначена пенсія, згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у період з 01.04.2015 року до звільнення не виплачувалась.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка з 22.06.1987 року по 20.09.2016 року працювала суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

23.06.2013 року позивачці призначена пенсія за віком, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Проте з 01 квітня 2015 року відповідач, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», припинив нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка 19.10.2017 року звернулась до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про нарахування та виплату їй пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року.

Листом № 355/Б-15 від 20 жовтня 2017 року відповідач відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 та повідомив, що відповідно до Закону України № 213 від 02.03.2015 року «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесені зміни в тому числі в статтю 47 вищезазначеного Закону щодо виплати пенсій, зокрема, починаючи з 1 квітня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551 -XII) на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не нарахування ОСОБА_1 пенсії 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року суперечать вимогам чинного законодавства, а відтак є неправомірними, у зв'язку з чим слід зобов'язати Надвірнянське районне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківське області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Позивачка, працюючи на посаді судді після призначення пенсії, продовжувала сплату обов'язкових платежів, є особою, яка підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню в розумінні статті 11 вказаного Закону.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з яким:

Тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015:

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Оскільки, ОСОБА_1 з 23.06.2013 року призначена пенсія відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", при цьому позивачка займала посаду судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, на неї поширюється дія Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, й щодо пенсійного забезпечення.

Разом з тим, враховуючи, що до 01 червня 2015 року не було врегульовано законодавством питання щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Станом на 01.06.2015 року посада, на якій працювала позивачка, передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв'язку з чим відповідачем виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено.

Разом з тим, 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів", яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Оскільки, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 24 травня 2016 року (справа № 21-948а16).

Крім того, з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Згідно з статтею 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом,законами України "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Однак, 08.06.2016 Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015,Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі, на посаді судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поряд з цим, відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку слід застосувати статтю 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до спірних правовідносин з метою повного захисту прав та інтересів позивачки.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року та зобов'язання Надвірнянського районного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківське області нарахувати та виплатити позивачці невиплачену з 01 червня 2015 року по 20 вересня 2016 року пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 13 листопада 2017 року у справі № 348/2167/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник