Справа № 2а-1443/2010
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/10855/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Глушка І.В.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області (головуючий суддя Калиновський М.М.) з питань продовження строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та заміни сторони у виконавчому провадженні, постановлену у відкритому судовому засіданні в м.Снятин 06 жовтня 2017 року у справі №2а-1443/2010 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання права на проведення перерахунку доплати до пенсії та стягнення недоплачених сум пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

31.08.2017 ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про продовження строку предявлення виконавчого листа до виконання та зміну сторони виконавчого провадження, а саме замінити сторону Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області на правонаступника Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2017 заяву задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2017 та прийняти нову, якою у задоволенні заяви відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що протягом чотирьох років з дня винесення рішення судом апеляційної інстанції ні заявниця, ні її представник не цікавились даною справою, не звертались до суду про надання інформації щодо своєї справи. Крім того, зазначає, що державною виконавчою службою не відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа у цій справі, а тому змінювати одну із сторін виконавчого провадження правонаступником не потрібно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.3 ст.376 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 23.11.2010 ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області, просила визнати за позивачем право на перерахунок доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, зобов'язати відповідача провести, починаючи з 09.07.2007, перерахунок та виплату доплати до пенсії відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, перерахувати та виплатити з 09.07.2007 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2010 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2013 позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про поновлення строку звернення до суду та зобовязання вчинення дій задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області щодо перерахунку доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ОСОБА_2 відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23 травня 2010 року; зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести на користь ОСОБА_2 перерахунок доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з 23 травня 2010 року; зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести на користь ОСОБА_2 перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, з 23 травня 2010 року; зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області виплатити на користь ОСОБА_2, у звязку із проведенням вищевказаних перерахунків, недоотримані суми коштів з 23 травня 2010 року, із урахуванням проведених виплат.

30.06.2017 ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про видачу виконавчого листа, який отримала 25.07.2017 (а.с.33).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що причини наведені у заяві є істотними та поважними, окрім того слід замінити сторону боржника - Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області його правонаступником Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 258 КАС України, в редакції чинній на час подачі заяви про видачу виконавчого листа, за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Виконавчий лист видається судом першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.259 КАС України, в редакції чинній на час подачі заяви про видачу виконавчого листа, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), в редакції чинній на час подачі заяви про видачу виконавчого листа, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу вказаних норм вбачається, що право на примусове виконання рішення в особи, на користь якої винесено рішення, виникає з моменту набранням таким рішенням законної сили, в разі його невиконання в добровільному порядку, а подача заяви до суду про видачу виконавчого документа та подальше звернення із цим документом в органи виконавчої служби є процедурою, встановленою законодавцем: завершальною стадією судового провадження та способом реалізації права на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.261 КАС України, в редакції чинній на час подачі заяви про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч.6 ст.12 Закону №1404-VIII стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

При розгляді зазначеної вимоги, суд, з урахуванням завдання та основних засад адміністративного судочинства, принцип верховенства права повинен з'ясувати причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та за наявності поважності причин поновити пропущений строк.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб'єкта, з яким законодавець пов'язує звільнення цього суб'єкта від виконання покладених на нього обов'язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для особи на вчинення цих дій, які не залежать від волі стягувача.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що умовою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є факт видачі судом виконавчого листа, в іншому випадку з'ясування причин, за яких строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено, неможливо.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 25.07.2017 Снятинським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист у справі №2а-1443/2010, строк предявлення виконавчого листа до виконання 17.03.2014 (а.с.48).

В поданій заяві про продовження строку предявлення виконавчого листа до виконання позивач зазначила, що такий строк пропущено у звязку з незадовільним станом здоровя, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено виписку з амбулаторної картки №1272 за період з 01.01.2013 до 07.08.2017, копію виписки №1009 з медичної картки стаціонарного хворого за період з 06.01.2016 по 18.01.2016 (а.с.39).

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, тоді як добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справі «ОСОБА_3 проти України» (Заява №40450/04) рішення від 15 жовтня 2009 року Європейського Суду з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Отже, Суд вважає, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Таким чином, обовязок виконати рішення суду, яке набрало законної сили, лежав на відповідачеві - Управлінні Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області, незалежно від того, чи зверталась ОСОБА_2 за примусовим виконанням судового рішення до органів державної виконавчої служби.

На підставі системного аналізу законодавчих положень та обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказані у заяві підстави пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є поважними, що має наслідком поновлення такого стоку, а тому висновок суду першої інстанції є вірним, а покликання скаржника на незацікавленість позивача у даній справі протягом чотирьох років як на підставу відсутності поважних причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання є безпідставними.

Щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення закріплено статтею 264 КАС України, в редакції чинній на час розгляду заяви судом першої інстанції.

Відповідно до положень статті 379 КАС України, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 10 Розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зі змісту частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України вбачається, що правонаступництво може мати місце при припиненні юридичної особи в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) з переданням юридичною особою всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї зі сторін (стягувача або боржника), зокрема, внаслідок реорганізації суб'єкта владних повноважень (боржника) та полягає у вступі на її місце правонаступника. При цьому, під час розгляду вказаного питання підлягають дослідженню докази, які підтверджують факт вибуття сторони виконавчого провадження, а також підстави для правонаступництва відповідної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 21.12.2016 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2.

Відповідно до Переліку територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом приєднання (додаток 2 до Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 21.12.2016) Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі приєднано до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.2 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.03.2017 внесено запис про припинення Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі.

Враховуючи, що у зв'язку з приєднанням Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі боржник у виконавчому листі у справі №2а-1649/2010 є таким, що вибув, тоді як Коломийське обєднане управління Пенсійного фонду України є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі до якого перейшли всі права та обов'язки останнього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо заміни боржника у виконавчому листі №2а-1443/2010.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до положень ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано поновив пропущений з поважних причин строк пред'явлення виконавчого листа до виконання та замінив сторону боржника у виконавчому листі №2а-1443/2010 правонаступником. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи та висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись статтями 229, 241, 308, 310, 315, 316, 325, 328, 329, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2017 року з питань продовження строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та заміни сторони у виконавчому провадженні у справі №2а-1443/2010 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_1
Повний текст Постанови складено 15.01.2018