Справа № 826/10146/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року у справі за позовом Головного управління ДФС у місті Києві до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління ДФС у місті Києві звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 163 704,80 грн. з рахунків відповідача у банках, що обслуговують такого платника податків.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Головне управління ДФС у місті Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Фізична особа - платник податків ОСОБА_6 перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Контролюючим органом було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- форми Ф» від 12 квітня 2016 року № 250-1305, яким ОСОБА_6 визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб на суму 161 379, 89 грн.;

- форми «Ф» від 20 червня 2016 року № 4125-13, яким ОСОБА_6 визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості на суму 2 524, 91 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу платника податків: 01015, АДРЕСА_1, проте були повернуті податковому органу із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Контролюючим органом була прийнята податкова вимога форми «Ф» від 07 грудня 2016 року № 24725-17, якою сума заборгованості відповідача була визначена на рівні 161 379, 89 грн.

Вказана податкова вимога також направлялась ОСОБА_6 на адресу зазначену в позовній заяві, проте також була повернута ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, відповідно до даних контролюючого органу, станом на дату звернення до суду з цим позовом, за відповідачем рахується податковий борг по земельному податку та податку на нерухоме майно у загальному розмірі 163 704,80 грн., який сформований виключно з сум, визначених зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення заборгованості у вищевказаному розмірі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (п. 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 3 статті 107 КАС України (в редакції, яка була чинною на момент ухвалення рішення судом першої інстанції), якщо відповідачем у позовній заяві, щодо якої відсутні підстави для її повернення, залишення без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі, вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог вказаної правової норми, на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві судом першої інстанції було направлено запит, у відповідь на який надійшла довідка про те, що ОСОБА_6 за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: 01015, АДРЕСА_1, зареєстрованим не значиться.

Пунктом 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Так, до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в місті Києві державної адміністрації було направлено судовий запит від 28 серпня 2017 року щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_6

Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією надано відповідь на судовий запит суду, в якій зазначено про те, що єдиний демографічний реєстр на сьогоднішній день не працює в повному обсязі, що унеможливлює надання інформації стосовно реєстрації гр. ОСОБА_6

При цьому, за адресою вказаною у запиті: 01015, АДРЕСА_1, зареєстрованих осіб не значиться.

Таким чином, вказана у позовній заяві поштова адреса фізичної особи - платника податків ОСОБА_6 не підтверджена відповідним органом реєстрації місця перебування та місця проживання такої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові зобов'язання по земельному податку та податку на нерухоме майно у загальному розмірі 163 704, 80 грн. виникли у відповідача виключно на підставі прийнятих ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві податкових повідомлень-рішень від 12 квітня 2016 року № 250-1305 та від 20 червня 2016 року № 4125-13.

Згідно з п. 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Положеннями п. 58.3 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 за адресою 01015, АДРЕСА_1, на яку були направлені податкові повідомлення-рішення від 12 квітня 2016 року та 20 червня 2016 року зареєстрованим не значиться.

На підставі ч. 2 статті 69 КАС України, позивачу було направлено судовий запит від 05 жовтня 2017 року, яким ГУ ДФС у м. Києві зобов'язано надати у строк до 10 жовтня 2017 року: документи, що підтверджують перебування фізичної особи - платника податків ОСОБА_6 на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві; належним чином засвідчені копії документів, поданих контролюючому органу для взяття на облік такого платника податків; документи останньої податкової звітності фізичної особи - платника податків ОСОБА_6

Однак, на момент ухвалення судом оскаржуваного рішення, витребувані судом першої інстанції докази позивачем надано не було, а відтак встановити адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи - платника податків ОСОБА_6 не є можливим.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вручення відповідачу податкових повідомлень-рішень від 12 квітня 2016 року № 250-1305 та від 20 червня 2016 року № 4125-13, а відтак, суми грошових зобов'язань за такими рішеннями контролюючого органу, в розумінні п. 57.3 статті 57 Податкового кодексу України не є узгодженими та не набули статусу податкового боргу.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Положеннями п. 95.1 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Оскільки, визначені контролюючим органом грошові зобов'язання по земельному податку та податку на нерухоме майно у загальному розмірі 163 704, 80 грн. не є податковим боргом, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав стягнення з ОСОБА_6 податкового боргу в сумі 163 704,80 грн.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Головного управління ДФС у м. Києві та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.