Справа № 296/4826/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шалота К.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" січня 2018 р. Справа № 296/4826/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "29" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати неправомірними бездіяльність (дії) Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині невиконання постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 08 вересня 2014, зобов"язати відповідача звернутися до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження та заміну порядку і способу виконання судового рішення.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 29.09.2017 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити. Вказав, що Відповідач, не виконує вимогу ст. 264 КАС України - не звернулось з поданням про заміну сторони виконавчого провадження, не звернулось до суду про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, у Богунському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №53873802, з виконання виконавчого листа № 296/6561/14а, виданого Корольовським районним судом м. Житомира, від 10.05.2015 про зобов'язання Управління пенсійного фонду в м. Житомирі Житомирської області з 21.01.2014 року провести, відповідно до ст.ст.50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_3 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, що визначена ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із врахуванням фактично здійснених виплат. На виконання рішення суду, боржником проведено перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у визначених Законом розмірах.

ОСОБА_3 є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, внаслідок чого став інвалідом війни 3 групи, що стверджується копією посвідчення серії А №122429 від 09.08.2011р. (а.с. 3).

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 08 вересня 2014 року у справі № 296/6561/14-а зобов'язано Управління пенсійного фонду в місті Житомирі здійснити перерахунок та виплатити щомісячну основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену ст.ст.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі шести мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 21.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат.

На підставі виконавчого листа №296/6561/14, виданого Корольовським районним судом м. Житомира від 02.02.2015 року старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 10.05.2017 року відкрито виконавче провадження №53873802.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про зобов'язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області звернутись до суду з поданням про зміну сторони виконавчого провадження та зміну порядку та способу виконання судового рішення за постановою Корольовського районного суду м. Житомира по адміністративній справі №296/6561/14-а від 08.09.2014 року задоволенню не підлягає, оскільки така вимога є передчасною, до того ж такі дії відповідача відносяться до його дискреційних повноважень.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 13 У "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.3 вищевказаної статті закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

Таким чином, державний виконавець на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний прийняти міри для виконання виконавчого документа.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні заявленої вимоги - звернення до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження та зміну порядку та способу виконання судового рішення, оскільки така вимога є передчасною до того ж такі дії відповідача відносяться до його дискреційних повноважень.

Крім того, право звернення з заявою про заміну сторони і зміну способу виконання рішень належить як державному виконавцю так і заінтересованій стороні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін відповідно до вимог ст.316 КАС України.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "29" вересня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "16" січня 2018 р.