Справа № 759/13173/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Василенка Я.М., Горяйнова А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року, постановлену без участі сторін, у справі за позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою у заяву задовольнити.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, зазначаючи, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 по даній справі, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва (замінено на правонаступника - Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 державну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.05.2008 по 22.07.2011 включно, з урахуванням проведених виплат.

31.03.2014 позивачу видано виконавчий лист.

11.04.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №42936244 (а.с. 190).

З листа УПФ України в Святошинському районі м. Києва від 01.09.2014 №14286/11 вбачається, що Управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 22.05.2008 по 22.07.2011 та нарахована сума до виплати в розмірі 153 099,02 грн. Виплату не проведено.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

У вказаній заяві заявник просив змінити спосіб і порядок виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2013 у справі № 759/13173/13-а на стягнення з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 153 099,02 грн., нарахованої на виконання постанови суду.

Заява мотивована тим, що Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві не може виконати судове рішення у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань та вказує, що постанова повинна виконуватися в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач по суті просить змінити суть постанови, яка виконується, що є недопустимим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції на час винесення оскаржуваної ухвали за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Абзацом 2 частини 1 цієї статті передбачено, що за наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Обґрунтовуючи подану заяву про зміну способу виконання рішення суду із зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію на стягнення, позивач зазначає, що виконання рішення способом, що встановлений постановою суду є неможливим у зв'язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Суд звертає увагу, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду допускається у виняткових випадках і полягає в заміні одного заходу примусового виконання іншим, а також у зміні черговості здійснення дій, направлених на виконання рішення суду.

Зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання боржника здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Наведену правову позицію відображено у постанові Верховного суду України від 24.03.2015 по справі № 21-85а15.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач по суті просить змінити постанову суду першої інстанції, заява позивача, подана в порядку ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді Я.М. Василенко
А.М. Горяйнов

Повний текст постанови виготовлено 18.01.2018