Справа № 640/20137/17
Суддя: Муратова С. О.
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2018 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., вивчивши матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання бездіяльності, протиправних дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшов вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання бездіяльності, протиправних дій та зобовязання вчинити певні дії, в якому позивач просить:

1. задовольнити його позов;

2. визнати протиправними дії (бездіяльність) Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії ОСОБА_1;

3. визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди (відповідно до Постанови КМУ від 22.09.2019 № 889 зі змінами);

4. зобовязати Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати нову довідку з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (відповідного Постанови КМУ від 22.09.2019 № 889 зі змінами);

5. зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання нової довідки з Адміністрації Державної прикордонної служби України зробити перерахунок пенсії, з урахуванням щомісячної додаткової грошової допомоги та здійснити виплату йому недоплаченої основної частини з 27.03.2017;

6. стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України судовий збір у розмірі 640 гр.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2017 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви та з відмітки штампу Київського районного суду м. Харкова, позовна заява ОСОБА_1 була підписана та подана до суду 20.12.2017.

У зв'язку із цим суддя зазначає, що 03.10.2017 Верховною Радою України прийнято Закон України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15.12.2017.

Таким чином, дана справа повинна розглядатись за правилами, що діють після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України в редакції від 15.12.2017, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України в редакції від 15.12.2017 суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя зазначає наступне.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Статтею 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Частиною першою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач оскаржує дії (бездіяльність) Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення, подання до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії ОСОБА_1; дії (бездіяльність) Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати йому пенсії, просить зобовязати Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати нову довідку, зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання нової довідки з Адміністрації Державної прикордонної служби України зробити перерахунок пенсії, тобто його вимоги стосуються призначення, перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про те, що дана справа відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України предметно підсудна ОСОБА_2 окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У розумінні вищевказаних положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Київський районний суд при розгляді цієї справи не є судом, встановленим законом, оскільки не наділений повноваженнями розглядати таку категорію справ.

Частиною першою статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

Отже, з аналізу вказаної норми слідує, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених, зокрема, статтею 20 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, варто зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 не врегульовано дії суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі у випадку встановлення недотримання позивачем правил предметної підсудності.

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що аналогії процесу немає, суддя прийшов до висновку, що позивач в порушення п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України не обґрунтував своє звернення до місцевого загального суду як адміністративного суду з позовом до відповідача, а тому суддя застосовує ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України та залишає позовну заяву без руху.

Одночасно позивачу пропонувалося ознайомитись з розмежуванням предметної юрисдикції адміністративних судів, встановленою статтею 20 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в редакції, що набрала чинності 15.12.2017, в позовні заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а вразі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як зазначено вище, позивач заявляє вимоги до Адміністрації Державної прикордонної служби України. Крім того, у позовних вимог під №№ 3, 5 позивач заявляє позовні вимоги до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області. При цьому, в позові зазначає Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області третьою особою, а не відповідачем (співвідповідачем).

Крім того, в порушення ч. 3 ст. 161 КАС України в редакції, що набрала чинності 15.12.2017, до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у місячному розмірі 1600 грн.

За подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі, передбаченому підпунктом ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 гр.).

Отже, позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 640гр. та надати квитанцію про його сплату, в розмірі, передбаченому підпунктом 1 ч. 3ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (рахунок: отримувач коштів: Управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача: 37999675, банк отримувача: ГУДКСУ в Харківській обл., МФО: 851011, рахунок отримувача: 0004, код класифікації доходів бюджету: 22030001, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746).

Згідно резолютивної частини вказаної ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2017, позивачу надано 10-денний строк, з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Копію вказаної ухвали про залишення вказаної позовної заяви без руху позивач отримав 06.01.2018, згідно його розписки.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючі, що недоліки, вказані в ухвалі суду, позивачем у встановлений відповідно до ухвали суду строк і до теперішнього часу не виконані, суд вважає необхідним повернути позовну заяву позивачу, роз'яснивши, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 160, 169-171, 240, 248, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року, суддя, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання бездіяльності, протиправних дій та зобовязання вчинити певні дії - вважати неподаним та повернути позивачу з усіма додатками.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Київського районного

суду м. Харкова С.О. Муратова