Справа № 559/1759/17
Суддя: Ходак С. К.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/1759/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючого судді Ходак С.К.,

при секретарі Свирида М.І.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити призначення пенсії за віком,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 лютого 2017 року досягнув пенсійного віку (60 років) та звернувся до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. До заяви надав усі необхідні документи, в тому числі, і довідку про заробітну плату за період роботи на звірогосподарстві з 01 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року. Дубенське звірогосподарство ліквідоване без правонаступника, тому довідку про заробітну плату за вищевказаний період видала Дубенська міська рада. Крім довідки про заробітну плату міська рада надала витяги з наказів про преміювання від 02 лютого 1989 року № 8, від 26 лютого 1990 року № 15, від 24 грудня 1990 року №106, від 06 січня 1992 року № 3, від 25 січня 1993 року № 7 та архівну довідку від 30 січня 2017 року за № 67/02-201/2, якою підтверджено, що згідно положення про оплату праці по звірогосподарству оплата праці проводилася по підсумках роботи за рік.

Відповідачем при призначенні пенсії суми заробітної плати, виплаченої за підсумками роботи за рік в лютому 1989 року (за 1988 рік), в лютому 1990 року (за 1989 рік), в грудні 1990 року (за 1990 рік), в січні 1992 року (за 1991 рік), в грудні 1992 року (за 1992 рік), взято з обмеженням 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, що призвело до заниження розміру пенсії.

На його звернення до відповідача щодо обмеження заробітної плати у вищевказаних місяцях отримав лист-відмову від 19 червня 2017 року за №17/02-20-к, у якому відповідач посилається на неможливість застосування постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року №306, якою затверджено Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимальної заробітної плати, з якої сплачувалися внески на державне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, тому що працівники звірогосподарства не відносяться до працівників, що працюють у сільському господарстві.

З таким висновком не погоджується, оскільки згідно Загального класифікатора «Галузі народного господарства України», затвердженого наказом Міністерства статистики України від 24.01.1994 №21, до сільськогосподарського виробництва відносяться, зокрема такі галузі сільськогосподарського виробництва, як тваринництво, а до інших напрямків тваринництва відноситься розведення хутряних звірів. Тому, звірогосподарство, де він працював відноситься до сільськогосподарського виробництва. Також Міністерство сільського господарства і продовольства України в листі від 24 квітня 1996 року за № 37-21-1-15/3410 дає перелік сільськогосподарських виробників, до яких відносяться і звірорадгоспи, тобто на нього поширюється чинність постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року №306.

Таким чином пенсія повинна обчислюватися із заробітної плати за період з 01 січня 1989 року до 31 грудня 1993 року без обмеження коефіцієнтом 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні в лютому 1989 року, в лютому 1990 року, в грудні 1990 року, в січні 1992 року та у грудні 1992 відповідно до постанови КМУ від 20 квітня 2005 року №306. Просить суд зобов'язати Відповідача провести призначення пенсії з урахуванням вищезазначених правових норм.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в адміністративному позові, просить його задоволити.

Представник відповідача, згідно поданого клопотання, просить розглянути справу без участі представника управління Пенсійного фонду України. У письмових запереченнях проти адміністративного позову відповідач, зокрема, посилається на те, що

згідно поданої заяви 16.02.2017 ОСОБА_1 було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно п. 1 Порядку "Визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов"язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 за №306, до осіб, що до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць відносять тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно - правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов"язкове державне пенсійне страхування творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів). При переході на пенсію за віком ОСОБА_1 була надана архівна довідка про заробітну плату з Дубенського звірогосподарства за період роботи з 01.01.1989 до 31.12.1993. Працівники господарства не відносяться до вищеперерахованих осіб, а тому врахувати премії за результати роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць при переході на пенсію за віком підстав немає. Тому Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України відмовило ОСОБА_1 у здійснені щодо обмеження заробітної плати для обчислення пенсії. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши позивача, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволеня з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини без нарахування єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до закону Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5, 6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувались внески на державне соціальне страхування або збір на обов"язкове державне пенсійне страхування, отримувати заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчисленої пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5, 6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії регулюється Порядком "Визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов"язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 за №306.

Згідно п. 1 вищезазначеного Порядку до осіб, що до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць відносять тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно - правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов"язкове державне пенсійне страхування творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Дубенською міською радою видано архівні довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи на звірогосподарстві з 01 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року. Крім довідки про заробітну плату міська рада надала витяги з наказів про преміювання від 02 лютого 1989 року № 8, від 26 лютого 1990 року № 15, від 24 грудня 1990 року №106, від 06 січня 1992 року № 3, від 25 січня 1993 року № 7 та архівну довідку від 30 січня 2017 року за № 67/02-201/2, якою підтверджено, що згідно положення про оплату праці по звірогосподарству оплата праці проводилася по підсумках роботи за рік (а.с. 11, 12).

Відповідачем при призначенні пенсії суми заробітної плати, виплаченої за підсумками роботи за рік в лютому 1989 року (за 1988 рік), в лютому 1990 року (за 1989 рік), в грудні 1990 року (за 1990 рік), в січні 1992 року (за 1991 рік), в грудні 1992 року (за 1992 рік), взято з обмеженням 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, що призвело до заниження розміру пенсії.

Як зазначено у листі-відмові від 19 червня 2017 року за №17/02-20-к, відповідач посилається на неможливість застосування постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року №306, якою затверджено Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимальної заробітної плати, з якої сплачувалися внески на державне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, тому що працівники звірогосподарства не відносяться до працівників, що працюють у сільському господарстві (а.с. 8).

Згідно Загального класифікатора «Галузі народного господарства України», затвердженого наказом Міністерства статистики України від 24.01.1994 №21 (чинного на момент виникнення правовідносин), до сільськогосподарського виробництва відносяться, зокрема такі галузі сільськогосподарського виробництва, як тваринництво, а до інших напрямків тваринництва відноситься розведення хутряних звірів. Міністерство сільського господарства і продовольства України в листі від 24 квітня 1996 року за № 37-21-1-15/3410 дає перелік сільськогосподарських виробників, до яких відносяться і звірорадгоспи, тобто на нього поширюється чинність постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року №306.

Позивач просить зобовязати відповідача здійснити призначення пенсії за віком без обмеження заробітної плати для обчислення пенсії в лютому 1989 року, в лютому 1990 року, в грудні 1990 року, в січні 1992 року, в грудні 1992 року розміром 5,6 середньої заробітної плати в Україні.

Суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги, оскільки згідно Загального класифікатора «Галузі народного господарства України», затвердженого наказом Міністерства статистики України від 24.01.1994 №21 (чинного на момент виникнення правовідносин), до сільськогосподарського виробництва відносяться, зокрема такі галузі сільськогосподарського виробництва, як тваринництво, а до інших напрямків тваринництва відноситься розведення хутряних звірів, тому є всі підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком без обмеження заробітної плати розміром 5,6 середньої заробітної плати в Україні.

Згідно п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V від 14.09.2006 усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Управління Пенсійного фонду України як територіальний представницький орган Пенсійного фонду України зобов'язано керуватися у своїй діяльності лише виключно діючим законодавством України в межах своїх повноважень.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу ІІ Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

З урахуванням листа-відповіді, заперечень на адміністративний позов, відповідачем не надано суду жодних доказів стосовно правомірності прийнятого ним рішення.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що право позивача на призначення пенсії за віком без обмеження заробітної плати для обчислення пенсії в лютому 1989 року, в лютому 1990 року, в грудні 1990 року, в січні 1992 року, в грудні 1992 року розміром 5,6 середньої заробітної плати в Україні не було реалізоване через відмову відповідача у призначенні пенсії, а відтак підлягає захисту, шляхом визнання дій протиправними та зобов'язання призначити йому зазначену пенсію.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 26, 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити призначення пенсії за віком - задоволити.

Визнати неправомірними дії Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо обмеження заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в лютому 1989 року, в лютому 1990 року, в грудні 1990 року, в січні 1992 року та у грудні 1992 року 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні.

Зобов'язати Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити призначення пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16 лютого 2017 року, без обмеження заробітної плати для обчислення пенсії в лютому 1989 року, в лютому 1990 року, в грудні 1990 року, в січні 1992 року та у грудні 1992 року розміром 5,6 середньої заробітної плати в Україні.

Стягнути з Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в Житомирський апеляційний адміністративний суд через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне судове рішення складено 19.01.2018.

Суддя: