Справа № 803/1166/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11775/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Улицького В.З.,

за участю секретаря Копанишин Х.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі (ухвалене головуючим суддею Ксензюк А.Я., суддями Валюх В.М., Дмитрук В.В. о 11 год 58 хв у м. Луцьку, дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 17 жовтня 2017 року) № 803/1166/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Луцька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про зобовязання збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину відємного значення в розмірі 1403695 грн.

Заявою про зміну позовну вимог від 12.10.2017 позивач уточнив позовні вимоги та просив зобовязати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину відємного значення в розмірі 1263973 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що на виконання податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 15.07.2016 позивач 15.03.2017 подав в Луцьку ОДПІ уточнюючі податкові декларації з ПДВ. Однак коригування відємних значень у системі електронного адміністративного податку на додану вартість не відбулося, внаслідок чого Державною фіскальною службою України порушено вимоги пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що оскільки ними вчасно не поставлено достовірні суми податкового кредиту до декларації з ПДВ за червень 2015 року то в подальшому ними внесено ряд уточнюючих розрахунків податкових зобовязань з ПДВ в звязку з виправленням самостійно виявлених помилок щодо наявного податкового кредиту.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем 29.06.2017 проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань стану дотримання вимог законодавства України в ході здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 15.04.2014 по 29.01.2016, за результатами якої складено акт за №2493/14-02/39154249.

За висновками акту перевірки Луцькою ОДПІ встановлено порушення ТзОВ «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама»:

1) - пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1, п. 135.2 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п. 138.1, п. 138.2 ст.138 ПК України, в результаті чого завищено доходи на загальну суму 7018472 грн, в тому числі за 2014 175333 грн та за 2 грн.;

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1, п. 135.2 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п. 138.1, п. 138.2 ст.138 ПК України, в результаті чого завищено витрати на загальну суму 3233743 грн, в тому числі за 2 грн.

2) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 та п. 188.1 ст. 188 ПК України, , в результаті чого завищено податкові зобовязання на загальну суму 1403695 грн, в тому числі за червень 2014 9167 грн, липень 2014 6067 грн, вересень 2014 10833 грн, жовтень 2014 9000 грн, березень 2015 160000 грн, квітень 2015 35667 грн, травень 2015 58334 грн, червень 2015 974905 грн, липень 2015 15000 грн, серпень 2015 9465 грн., вересень 2015 20757 грн, жовтень 2015 45000 грн, листопад 2015 49500 грн.

За наслідками перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 15.07.2016 за № НОМЕР_1, яким зменшено суму податкового зобовязання для цілей розділу V ПК України з податку на додану вартість на загальну суму 1403695 грн.

15.03.2017 позивачем було подано в Луцьку ОДПІ уточнюючі податкові декларації з ПДВ. Однак коригування відємних значень у системі електронного адміністративного податку на додану вартість не відбулося

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що за змістом підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 ХХ «Перехідні положення» ПК України визначальним фактором для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування ПДВ на суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, є зазначення такої суми саме в податковій декларації з податку на додану вартість.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом (пункт 50.2 статті 50 Податкового кодексу України).

Колегія суддів дійшла висновку, що для того щоб платник податків мав можливість подати уточнений розрахунок до податкової декларації він повинен самостійно виявити помилки.

Як зазначив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи позивач з жовтня 2016 року по березень 2017 року неодноразово подавав уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період, що перевірявся.

Однак на переконання колегії суддів в цьому випадку не можливо говорити про уточнення розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, оскільки такі уточнення були поданні вже після проведення перевірки податковим органом за результатами, якого було виявленні порушення.

А відтак суд апеляційної інстанції з системного аналізу законодавчих положень та обставин справи приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки уточнення розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість були подані за результатом проведеної перевірки, що виключає таку підставу для звернення, як самостійне виявлення помилок.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. ОСОБА_2 апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі № 803/1166/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_2
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 17 січня 2018 року