Справа № 560/1399/17
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №560/1399/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі
головуючого - судді Оборонова І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови №127 про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 та просить визнати його дії щодо складання постанови № 127 від 30.10.2017 р. про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 119 гривень за порушення ч. 1 ст. 210 КУпАП протиправними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 127 від 30.10.2017 р. Крім того, просить звільнити його від сплати судового збору на підставі частини 4 статті 288 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2017 року в приміщенні Дубровицького районного військового комісаріату військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП. Відповідно до якої в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, а саме з 01.03.2017 року, визначеного п. 1 ст. 3 Указу Президента України №44/2017 від 24.02.2017 року, позивач не з`явився до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив ч. 8 ст. 15 ЗУ «Про військовий обов`язок». Таку постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в п.1 ст. 3 Указу Президента України №44/2017 від 24.02.2017 року, черговий призов громадян України на строкову військову службу визначений з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2017 року, тому дане правопорушення мало триваючий характер і до закінчення призову, військовий комісар мав інформацію про осіб, які не з`явилися на призовну дільницю, проте в порушення ч.1 ст.38 КУпАП, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності 30 жовтня 2017 року, тобто після спливу двохмісячного строку накладення адміністративного стягнення

Від представника відповідача до початку розгляду справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить визнати дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 - правомірними та залишити постанову по справі про адміністративне правопорушення №127 від 30.10.2017 року, відносно ОСОБА_1 , винесену військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 в силі з підстав правомірної винесення ним вказаної постанови.

За таких обставин, суд на підставі ч.5 ст.262 КАС України вважає за необхідне провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №127 від 30.10.2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП, яке виявилося в тому, що десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, а саме з 01.03.2017 року, визначеного п. 1 ст. 3 Указу Президента України №44/2017 від 24.02.2017 року, позивач не з`явився до призовної дільниці Дубровицького РВК, чим порушив ч. 8 ст. 15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.4).
Позивач, не погоджуючись із правомірністю притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваної постанови, звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіряючи правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення на підставі оскаржуваної постанови, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).
Відповідно до ст. 235 КУпАП військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 - 211-6 КУпАП.
Відповідно до статті 210 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею наступає за порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах - тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч.8 ст. 15 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову: призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці; у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України; призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до районного (міського) військового комісаріату за новим місцем проживання для взяття на військовий облік; керівники підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форм власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття громадян призовного віку до призовних дільниць.
Пунктом 1 ч.3 Указу Президента України №44/2017 від 24.02.2017 року постановлено призвати на строкову військову службу придатних за станом здоров`я до військової служби громадян України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 20 років, та старших осіб, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу у квітні - травні 2017 року.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у10- денний строк з дня початку відповідного чергового призову, а саме з 01.03.2017 року, визначеного п. 1 ст. 3 Указу Президента України №44/2017 від 24.02.2017 року не з`явився до призовної дільниці Дубровицького РВК, чим порушив ч. 8 ст. 15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» .
Відповідно до п. 68 Постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 21.03.2002 року «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», районні військові комісари зобов`язані особисто контролювати прибуття призовників для проходження призовної комісії, а стосовно осіб, які не прибули на призовну комісію, вживати заходів для встановлення причин їх неприбуття і розшуку, тому до 31.05.2017 року, а саме до закінчення призову, військовий комісар мав інформацію про осіб, які не з`явилися на призовну дільницю.
Згідно статті 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
За приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 7 КУпАП.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24.06.1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, серед іншого, чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1988 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (із змінами, згідно з постанови Пленуму Верховного Суду від 03.12.97 р. N 12), при перевірці додержання органом (посадовою особою) встановленого ст. 38 КпАП України двомісячного строку застосування адміністративного стягнення судам слід мати на увазі, що при правопорушеннях, які тривають (самоправне зайняття жилого приміщення - ст. 151 КпАП України, порушення або невиконання встановлених правил пожежної безпеки - ст. 175, невиконання обов`язків по вихованню і навчанню дітей - ст. 184 та ін.), зазначений строк обчислюється з дня виявлення правопорушення.
З врахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що строки накладення адміністративного стягнення в силу ст. 38 КУпАП підлягають обчисленню з дати його безпосереднього виявлення.
Як вже було зазначено судом Указом Президента України №44/2017 від 24.02.2017 року визначено черговий призов громадян України на строкову військову службу з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2017 року, тому дане правопорушення мало ознаки триваючого правопорушення і після десятиденного строку з зня початку відповідного призиву і до його закінчення, військовий комісар мав вжити заходів для встановлення причин неприбуття позивача на призовну дільницю, а отже бути повідомленим про факт неприбуття позивача на призовну дільницю, тому на переконання суду днем виявлення правопорушення необхідно вважати 31 травня 2017 року, а саме із цієї дати, не пізніш як через два місяці на позивача можна було накласти адміністративне стягнення.
На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини та докази, суд дійшов висновку, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП, оскільки оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення винесена з порушенням двомісячного строку застосування адміністративного стягнення.
Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд прийшов до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, а тому оскаржувальна постанова є незаконною та підлягає скасуванню.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне, при подачі позову, позивач просив звільнити його від сплати судового збору на підставі ч.4 ст.288 КУпАП, де передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
Визначальним у цій нормі є припис про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з ч. 1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 та абз.2 ч.5 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Пленуму ВАСУ №2 від 23.01.2015 року ``Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI ``Про судовий збір`` за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір.
З огляду на зазначене, якщо не передбачено сплати судового збору за подання позовної заяви у справах про оскарження постанов в справі про адміністративне правопорушення, то він і не підлягає стягненню з відповідача у разі часткового чи повного задоволення позову.
Разом із тим, Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України».
Згідно ст.ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір» особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об`єктів, за подання яких судовий збір не справляється.
Проте, положення ч.4 ст.288 КУпАП не вступають в колізію з положеннями ст.5 Закону України «Про судовий збір», якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло осіб і коло вимог, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним.
Закон України «Про судовий збір» не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям цього Закону (п.1 ч.3 ст.10 Закону України «Про судовий збір»).
Таким чином, норми ч.4 ст.288 КУпАП є спеціальними порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір», а тому за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».
Більше того, суд наголошує, що Верховний Суд України у постанові від 13.12.2016 року по справі № 306/17/16-а сформулював правовий висновок, відповідно до якого у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2, 3, 4 Закону № 3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору. КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.
Отже враховуючи вищенаведені обставини та приймаючи до уваги, що позивачем, якого звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову у даній справі, під час розгляду даної адміністративної справи не були понесені будь-які судові витрати, що свідчить про відсутність підстав для їх компенсування за рахунок відповідача у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, за результатами розгляду даної адміністративної справи, тому суд вважає, що підстав для стягнення судових витрат, як з позивача так і з відповідача немає.
Керуючись ст.ст.33, 38, 210, 235, 245, 246, 248, 251, 252, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст . 8, 9, 20, 28, 44, 47, 77, 90, 192, 210-211, 241-246, 250, 294 КАС України, суд-
В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.
Визнати дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 щодо складання постанови № 127 від 30.10.2017 р. про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 119 гривень за порушення ч. 1 ст. 210 КУпАП - протиправними.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 127 від 30.10.2017 р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119,00 гривень.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору, відповідно до ст.288 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду Оборонова І.В. .