Справа № 522/854/18
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/854/18
Провадження №2-а/522/862/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря - Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Індії ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. Мотивує вимоги тим, що співробітниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в АДРЕСА_1 було виявлено громадянина Індії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні. В Україну прибув у червні 2017 року з метою туризму. Кордон перетинав через контрольний пункт пропуску «Аеропорт-Одеса».На даний час громадянин Індії ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. Громадянин Індії ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

16.01.2018 року Головним управлінням ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Індії ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 17.01.2018 року.

Вищезазначене рішення Головним управлінням ДМС України в Одеській області станом на теперішній час не виконано, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Представник позивача - ОСОБА_3 (діюча по довіреності) у судовому засіданні позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Підтвердила усі обставини, викладені у позові, зазначила, що відповідач не має паспорту та будь-яких документів, що посвідчує його особу, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту або тимчасового захисту в Україні не звертався, оскільки цю інформацію вони перевіряли, під час його опитування такого бажання також не виявив, тому просила задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні в присутності перекладача Хамдард Непа Хабібрахман яка має відповідний сертифікат, обставини викладені у позові, визнав та не заперечував той факт, що на теперішній час перебуває на території України нелегально, тобто без належних дозвільних документів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у позові з наступних підстав.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.

Згідно ч. 4 ст. 46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що 16.01.2018 року працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення ГУДМС України в Одеській області було виявлено громадянина Індії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні.

Перевіркою було встановлено, що громадянинІндії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав без документів на право проживання в Україні. Відповідач прибув у червні 2017 року з метою туризму, кордон перетинав через контрольний пункт пропуску «Аеропорт-Одеса». На даний час громадянин Індії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України перебуває незаконно.

16.01.2018 року за порушення ч. 1 ст. 203 КпАП України, а саме: порушення правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, по відношенню до громадянина Індії ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою від 16.01.2018 року про накладення адміністративного стягнення, на громадянина Індії ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

Судом встановлено, що 16.01.2018 року Головним управлінням ДМС України в Одеській області було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянинаІндії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 17.01.2018 року.

З даним позовом до суду представники Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулися 16.01.2018 року.

Частиною 3 статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ (Далі - Закон № 3773), передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону № 3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 16 розділу II зазначеного вище Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно частини 4 статті 4 зазначеного вище Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону № 3773, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» «іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України)…».

Відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Також з цих норм слідує, що надання строку на добровільний виїзд з України є обов'язком відповідного державного органу та є безумовним для іноземців, у зв'язку з чим доведення обставин порушення встановленого строку без поважних причин, або ухилення від виконання рішення про примусове повернення в країну походження є обов'язком цього органу.

Відповідно до ч.1ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 77 КАС України), за згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до ст. 254 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Згідно ст..7 ч.1. Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України..

Суд вбачає, що рішення ГУДМС України в Одеській області №6 було прийнято 16.01.2018 року та зобов'язано останнього покинути територію України у термін до 17.01.2018 року. Тобто на виїзд до країни походження відповідачу було надано добу, термін якої на момент звернення до суду та розгляду справи не пройшов, а також, враховуючи, що у відповідача є право на оскарження рішення ГУДМС України в Одеській області №6 від 16.01.2018 року про примусове повернення в країну походження.

При цьому суду пояснення сторін що того, що відповідач буде ухилятись від виконання вказаного рішення органу міграційної служби та він не бажає добровільно виїжджати, суд вважає не переконливим, оскільки строк не пройшов, а відповідач має можливість змінити думку.

Таким чином, суд вбачає, що позовні вимоги Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України відносно громадянина Індії ОСОБА_1 є передчасним, належним чином не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 20, 46, 241, 243, 245, 288, 289, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя Абухін Р.Д.

Дата складання повного тексту 16.01.2018р.

16.01.2018