Справа № 331/4056/16-а(2-а/331/4/2017)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 рокусправа № 331/4056/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,
суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,
за участю секретаря судового засідання: Cколишева О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2017 року

у справі №331/4056/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій неправомірними, стягнення невиплаченої одноразової грошової допомоги,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Жовтневий районний суд м. Запоріжжя з позовом до Міністерства оборони України, третя особа Запорізький обласний військовий комісаріат про визнання неправомірними дій щодо не призначення одноразової грошової допомоги по інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Сторони та третя особа, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого ординатора хірургічного відділення 710 військового польового шпиталю 40 Загальновійськової армії з 30 травня 1987 року по 04 серпня 1988 року на території Демократичної Республіки Афганістан (а.с. 9).

З 10 вересня 2012 року ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (а.с. 6).

Відповідно до змісту витягу з протоколу №1227 від 24 червня 2014 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв: множинні вогнепальні осколкові поранення голови (контузія 1988 року), тулубу, обох верхніх кінцівок, лівої нижньої кінцівки, що призвели до наслідків встановлених висновком спеціаліста у галузу судово-медичної експертизи Київського міського бюро судово-медичної експертизи №1165/ж від 18 червня 2014 року є пораненнями, контузією, захворюванням, які так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велися бойові дії (а.с. 10, 11).

07 жовтня 2014 року позивачу повторно безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах де велись бойові дії (а.с. 8).

У жовтні 2014 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 96).

Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, відповідно до витягу з протоколу засідання від 29 травня 2015 року №15, відмовлено у здійсненні доплати одноразової грошової допомоги, як особі у якої відбулася зміна причинного зв`язку інвалідності понад дворічний термін з часу первинного її встановлення (а.с.115).

Також, 03 лютого 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся до військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 88).

У лютому 2016 року Запорізький обласний військовий комісаріат направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву позивача та документи для встановлення можливості виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 99).

Згідно з витягом з протоколу засідання від 08 липня 2016 року №53, комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служби до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1993 року №975, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі (а.с. 110).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю військовослужбовця у позивача виникло з моменту встановлення інвалідності - з 10 вересня 2012 року, однак позивач, не звертався до відповідача із заявою про призначення грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності вперше та з відсутності підстав для виплати такої допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1993 року №975.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п. 4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Таким чином, отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби та датою звернення за такою, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому нова редакція (з 01 січня 2007 року) Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей поширюється і на позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року № 21-135а15, від 10 березня 2015 року № 21-563а14.

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Аналогічні положення закріплені в пункті 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року (далі Порядок), за змістом якого, зокрема, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІII групи.

Згідно з пунктом 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 8 Порядку встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Враховуючи наведене та фактичні обставини справи у 2014 році позивачу було змінено раніше встановлений причинний зв`язок інвалідності а саме: поранення, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах де велись бойові дії.

З огляду на вказане, дія зазначеного Порядку поширюється на позивача, оскільки встановлення іншої причини інвалідності відбулося під час повторного огляду після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.

Відмова відповідача в призначенні та виплаті одноразової допомоги, не ґрунтується на положеннях законодавства України, порушує права позивача на соціальний захист, гарантовані Конституцією України, та права на мирне володіння своїм майном, передбачене Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, тому є протиправною.

Отже, позивач у зв`язку із зміною причини інвалідності при повторному огляді, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах де велись бойові дії, має право на одноразову грошову допомогу, а відтак протокол №53 від 08 липня 2016 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, як особі звільненій з військової служби, інвалідність якої настала після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим позовні вимоги в частині виплати одноразової грошової допомоги у певному розмірі суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими та передчасними, оскільки обчислення виплати одноразової грошової допомоги віднесено до компетенції відповідача.

Відтак, поновлення прав позивача має відбуватись шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу зазначену допомогу в Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року №975.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним протокол №53 від 08 липня 2016 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, як особі звільненій з військової служби, інвалідність якої настала після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу в зв`язку з настанням інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року №975.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Постанова в повному обсязі складена 29 грудня 2017 року.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим