Справа № 826/10777/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року Справа № 826/10777/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу громадської організації «Батько МАЄ ПРАВО» в особі президента Швеця Олександра Миколайовича в інтересах 140 громадян України на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року про залишення позовної заяви без руху у справі за адміністративним позовом громадської організації «Батько МАЄ ПРАВО» в особі президента Швеця Олександра Миколайовича, громадської організації «Батько МАЄ ПРАВО» в особі президента Швеця Олександра Миколайовича в інтересах 140 громадян України до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Верховний Суд України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Громадська організація «Батько МАЄ ПРАВО» в особі президента Швеця Олександра Миколайовича (далі - позивач-1), громадська організація «Батько МАЄ ПРАВО» в особі президента Швеця Олександра Миколайовича в інтересах 140 громадян України (далі - позивач-2) звернулися до суду з адміністративним позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Верховний Суд України про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо захисту (поновлення) порушених конституційних прав громадян України, прав людини, гарантованих Конституцією про захист прав людини та основоположних свобод, спричинених правовим висновком Верховного Суду України від 14.12.2016 р. по справі № 6-2445цс16;

- зобов'язання відповідача вчинити дії та застосувати повний перелік наданих йому повноважень на захист прав, свобод та охоронюваних законом інтересів громадян України, порушених правовим висновком Верховного Суду України від 14.12.2016 р. по справі № 6-2445цс16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року позовну заяву було залишено без руху через ненадання позивачем доказів зарахування до Державного бюджету України сплаченого ним судового збору, а також через те, що з позовної заяви не вбачається, яким чином оскаржуваною бездіяльністю відповідача порушено права ГО «Батько МАЄ ПРАВО».

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач - ГО «Батько МАЄ ПРАВО» в особі президента Швеця Олександра Миколайовича в інтересах 140 громадян України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що адміністративне процесуальне законодавство не передбачає обов'язку позивача подавати до суду підтвердження зарахування сплаченого ним судового збору до Державного бюджету України, а також не забороняє звернення до суду безпосередньо громадської організації за захистом прав громадян, у відповідності до її статутних завдань, і залишення позовної заяви без руху з підстав, зазначених судом, є порушенням прав позивачів на доступ до правосуддя.

З цих та інших підстав, апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався ст.ст. 106, 108 КАС України у редакції, чинній на момент її постановлення, та виходив з того, що позивну заяву подано без додержання вимог, установлених адміністративним процесуальним законодавством.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України у редакції, чинній на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення (далі - КАС України), Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 106 КАС України в позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

До позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 9 Закону № 3674-VI передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У ч. 1 ст. 108 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Отже, законодавством регламентовано порядок звернення до суду та вимоги до адміністративного позову, дотримання яких є необхідним для прийняття позовної заяви до судового розгляду та відкриття провадження у справі.

При цьому, серед вимог до позовної заяви законодавство передбачало, зокрема зазначення відповідних реквізитів позивача та надання документу про сплату судового збору.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що у позовній заяви, поданій у цій справі, позивачами було зазначено всі реквізити, як того вимагає ч. 1 ст. 106 КАС України в редакції, що була чинною станом на момент подання позову, та додано оригінал квитанції про сплату судового збору.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що здійснення перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону № 3674-VI, віднесено до повноважень суду і доведення таких обставин при поданні позовної заяви до обов'язків позивача не належить.

Крім того, судова колегія також звертає увагу й на те, що право на звернення до суду є конституційним правом кожної особи, яке є непорушним та гарантується державою, і відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України у редакції, чинній на теперішній час, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналогічна правова норма була закріплена й у ч. 1 ст. 6 КАС України в редакції, чинній на момент звернення позивачів до суду з адміністративним позовом у цій справі та ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України, і до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішення від 04.12.1995 р. у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга громадської організації «Батько МАЄ ПРАВО» в особі президента Швеця Олександра Миколайовича в інтересах 140 громадян України підлягає задоволенню, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадської організації «Батько МАЄ ПРАВО» в особі президента Швеця Олександра Миколайовича в інтересах 140 громадян України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 17 січня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: