Справа № 802/1644/17-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1644/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

10 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

прокурора: Ігнатова Р.Г.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача: ОСОБА_5,

представника третьої особи: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, департаменту освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницького транспортного коледжу на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, департаменту освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницького транспортного коледжу до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності,

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2017 року заступник прокурора Вінницької області, в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Департаменту освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницького транспортного коледжу, звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року провадження у справі закрито.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Прокурор та представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний спір необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить із наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 2 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 2 статті 4 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року за змістом частини 2 статті 4 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміну "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії.

Зокрема, за змістом пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування; їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Статями 13, 14 Конституції України, статями 177, 181, 324, глави 30 ЦК України, статтею 148 ГК України визначено, що земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Відповідно до статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі рішення Третейського суду від 04 серпня 2007 року ОСОБА_7 надано у власність спірну земельну ділянку, кадастровий номер :01:131:0002, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №453629, виданий 13 жовтня 2018 року управлінням Держземагентства у Вінницькому районі.

Предметом розгляду в даній справі є встановлення недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 453629, виданого управлінням Держземагенства у Вінницькому районі 13 жовтня 2008 року.

Підставою звернення до суду прокурором слугувала відсутність належних документів, що свідчили б про право ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку.

На переконання прокурора, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 453629 на ім'я ОСОБА_7, по свої формі, змісту і суті не відповідає вимогам діючого законодавства та виданий з порушенням установленого порядку (процедурі) на підставі рішення третейського суду, яке само по собі не може бути підставою для видачі такого акту. Оскаржуваний акт на право власності на земельну ділянку, на думку прокурора, порушує права власника земельної ділянки - держави, в особі Вінницького транспортного коледжу.

У той же час, колегія суддів звертає увагу, що оскаржуваний державний акт по своїй суті не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке в розумінні КАС України може бути оскаржено. У даному випадку державний акт є наслідком певний дій (бездіяльності) та рішень, які виходячи з позовних вимог не оскаржуються.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, департаменту освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницького транспортного коледжу залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 січня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9