Справа № 320/5550/17(2-а/320/236/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 року справа № 320/5550/17(2-а/320/236/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.,

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року (суддя Фомін В.А.), ухвалену в м.Мелітополі, в адміністративній справі №320/5550/17(2-а/320/236/17) за позовом Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору,-

В С Т А Н О В И В :

Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду з позовом, в якому просило скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2017 року ВП №54299077 в частині стягнення з Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконавчого збору у розмірі 12800грн.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника:

- Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5) не визначено відділ примусового виконання рішень, як самостійний орган державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача;

- судове рішення в справі №2а-12068/11 набрало законної сили тому, виконавчий лист повинен виконуватися не в порядку Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2017 року на адресу Мелітопольського обєднаного управління пенсійного фонду України Запорізької області надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 від 13 липня 2017 року ВП №54299077 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а-12068/11, виданого 07 липня 2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про зобовязання здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахування різниці, яка була виплачена у цей період, починаючи з 11 листопада 2010 року та виплачувати до внесення змін у законодавство або зміни правового статусу особи позивача (а.с. 3). Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12800грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої не обмежена у часі, тому виконавчий збір при виконані судового рішення про зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії не повинен був справлятися.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваної постанови суду першої інстанції) відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015р. №17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу та покладено на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м.Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

За змістом п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016р. №2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за №1302/29432, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Отже, в даній категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби й у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі) не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їх участі як відповідачів.

Враховуючи викладене та зважаючи, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви, зокрема, до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі необхідно за правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну неналежного відповідача на належного.

Відповідно до частини 1 статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Отже, заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень виключно суду першої інстанції; повноваження ж на здійснення такої заміни у суду апеляційної інстанцій відсутні, проте під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача, та не допустив його заміну, що призвело до порушення норм процесуального законодавства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року в адміністративній справі №320/5550/17(2-а/320/236/17) - скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 19 січня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук