Справа № 805/4062/17-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 р. Справа№805/4062/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

секретар судового засідання Кочетов В.К.,

з участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (далі ТОВ «Краматорськтеплоенерго») звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, зокрема, що Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 31.10.2017 року №, яким за порушення п. 198.1., п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 27982172,50 грн., з яких 22385738 грн. за податковими зобов'язаннями та 5596434,50 грн. за штрафними санкціями;

- від 31.10.2017 року №, яким за порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 61699 грн.;

- від 31.10.2017 року №, яким за порушення п.п. 44.1, 44.2, 44.3 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розд. II Податкового кодексу України зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 97934767 грн.

Податкові повідомлення-рішення позивач вважав неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на висновках акту перевірки про відсутність реальності господарських операцій по угодам, що укладені між позивачем та контрагентами, які вважав необґрунтованими, оскільки первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджений факт їх дійсності.

Також зазначав, що правомірність включення сум податку на додану вартість (далі ПДВ) до складу податкового кредиту позивачем підтверджена фактичним отриманням товарів (робіт, послуг), наявністю у платника податку належним чином оформлених податкових накладних та інших документів, передбачених чинним законодавством.

Позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 31.10.2017 року №, № та №.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що під час перевірки податковим органом встановлений факт здійснення між позивачем та його контрагентами-постачальниками фінансово-господарської діяльності без спричинення реального настання юридичних наслідків, що позбавляло позивача права на формування податкового кредиту та витрат по операціям з вказаними контрагентами. На думку відповідача, позивачем не доведено факт придбання, постачання та переміщення товарів від контрагентів-постачальників, оскільки деякі документи були складені з порушенням вимог законодавства чи не надані до перевірки. Крім того, висновки про нереальність здійснення господарських операцій підтверджені даними, що містяться в АІС «Податковий блок» щодо контрагентів позивача. У звязку з порушенням Податкового кодексу України щодо позивача контролюючим органом правомірно в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством з питань оподаткування, прийняті податкові повідомлення-рішення. Просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2017 року провадження у справі зупинено. Ухвалою того ж суду від 19.12.2017 року провадження поновлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2017 року провадження у справі зупинено. Ухвалою того ж суду від 15.01.2018 року провадження поновлено.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені в позові. Також пояснили, що підприємство надало відповідачу усі документи, які він вимагав по господарським операціям стосовно періоду, що перевірявся. Просили задовольнити позов.

Представники відповідача підтримали відзив на позовну заяву. Просили в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго» протягом спірного періоду як платник податків перебував на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області. Є платником, зокрема, податку на додану вартість та платником податку на прибуток підприємств.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Краматорськтеплоенерго» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, за результатами якої складено акт від 10.10.2017 року №643/05-99-14-13-34657789, яким встановлені порушення податкового законодавства, а саме:

1) п.п. 44.1, 44.2, п.44.3 ст.44 розд. ІІ Податкового кодексу України, п.3 розд. ІІІ П(С)БО №1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 року за № 336/22868, ч.2 ст.3 розд. І, ч. І ст. 11 розд. IV Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які призвели до порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 розд. ІІІ Податкового кодексу України, - ТОВ «Краматорськтеплоенерго» завищено збитки, визначені у фінансовій звітності по рядку 02 декларації з податку на прибуток та відповідно об'єкт оподаткування - від'ємне значення по ряду 04 декларації з податку на прибуток всього на суму 97934767 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 18112750 грн., за 2016 рік на суму 28807364 грн. та 1 кварталі 2017 року на суму 510146531 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в додатку №9, 10 акту перевірки;

2) пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України - завищено суму податкового кредиту на загальну суму 22447437 грн., в тому числі: за січень 2015 року на суму 967 713 грн., за квітень 2015 на суму 1624444 грн., за травень 2015 року на суму 134601 грн., за липень 2015 року на суму 37 382 грн., за серпень 2015 року на суму 16 462 грн., за вересень 2015 року на суму 366 606 грн., за жовтень 2015 року на суму 285896 грн., за листопад 2015 року на суму 159 193 грн., за грудень 2015 року на суму 205633 грн., за січень 2016 в сумі 884044 грн., за лютий 2016 року на суму 771883 грн., за вересень 2016 року на суму 474408 грн., за жовтень 2016 року на суму 1507150 грн., за листопад 2016 року на суму 1710158 грн., за грудень 2016 року на суму 3085235 грн., за січень 2017 року на суму 4544335 грн., за лютий 2017 року на суму 3075240 грн., за березень 2017 року на суму 2597054 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість до сплати на загальну суму 22385738 грн., в тому числі у липні 2015 року на суму 686348 грн., у вересні 2015 року на суму 558207 грн., у грудні 2015 року на суму 1163912 грн., у січні 2016 року на суму 2273507 грн., у лютому 2016 року на суму 771883 грн., у жовтні 2016 року на суму 849549 грн., у листопаді 2016 року на суму 2842167 грн., у грудні 2016 року на суму 3085235 грн., у січні 2017 року на суму 4544335 грн., у лютому 2017 року на суму 3075240 грн., у березні 2017 року на суму 2535355 грн. Завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість по рядку 19 декларації на загальну суму 61699 грн., в тому числі за березень 2017 року на суму 61 699 грн.

Згідно з висновками, що викладені в акті перевірки, ТОВ «Краматорськтеплоенерго» в бухгалтерському обліку неправомірно відображено кореспонденцію рахунків щодо документального оформлення нібито придбаних у контрагентів-постачальників ТОВ «ГЗФ Східно-Донбаська», ТОВ «Снабтранс», ТОВ «Торговый дом Фаворит груп», ТОВ «Андерсонгруп», ТОВ «Енергобізнесальянс», ТОВ «Агрометхімзафезпечення», ТОВ «Промислове обладнання», ТОВ «Укрстройпром», ТОВ «Укрмехмонтаж», ТОВ «Крамстройпром», ТОВ «ВП Харківенергореммонтаж», ПТ «Будспецсервіс», ТОВ «Гірничо-збагачувальна фабрика космонавтів» не існуючих товарно-матеріальних цінностей (далі тмц), послуг (актів, видаткових накладних в дійсності не було сформовано) та реально не отриманих послуг з віднесенням їх вартості на витрати. Крім того, оскільки перерахування грошових коштів на розрахункові рахунки вказаних контрагентів здійснено на підставі платіжних доручень за послуги та товарно-матеріальні цінності, які фактично не отримані та отримання яких у майбутньому є нереальним, виходячи з обставин викладених в додатку №9, 10 до акту перевірки, видаткових накладних та актів, відсутня можливість достовірно ідентифікувати реальне призначення платежу по вказаних операціях, то ТОВ «Краматорськтеплоенерго» в бухгалтерському обліку неправомірно відображено кореспонденцію рахунків щодо перерахування грошових коштів.

На думку відповідача, ТОВ «Краматорськтеплоенерго» фактично здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій по ланцюгу постачання і складено первині документи: договір, акти прийому-передачі, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні та інші всупереч норм ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, оскільки відсутній факт формування згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб'єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Таким чином, ТОВ «Краматорськтеплоенерго» безпідставно включено до складу рядка 2050 «Собівартість реалізованої продукції» звіту про фінансові результати (форма № 2) за 2015 рік, за 2016 рік та 1 квартал 2017 року суму витрат, пов'язаних з придбанням вугілля, послуг з ремонту основних засобів та придбання товарно-матеріальних цінностей у розмірі 97934767 грн.

Отже, контролюючий орган виходив з того, що господарські операції по договорам, що укладені між позивачем та контрагентами, протягом періоду, що перевірявся, не мали реального характеру і не здійснювалися.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 31.10.2017 року №, яким за порушення п.п. 198.1., 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України підприємству збільшено розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 27982172,50 грн., з яких 22385738 грн. за податковими зобов'язаннями та 5596434,50 грн. за штрафними санкціями;

- від 31.10.2017 року №, яким за порушення п.п. 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України підприємству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2017 року на суму 61699 грн.;

- від 31.10.2017 року №, яким за порушення п.п. 44.1, 44.2, 44.3 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розд. II Податкового кодексу України підприємству зменшено розмір від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015, 2016 та 1 квартал 2017 року на суму 97934767 грн.

Судом також встановлено, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є ліцензіатом з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел, виробництва електричної енергії та постачання електричної енергії, постачання та транспортування теплової енергії.

Згідно з довідкою про включення до ЄДРПОУ основними видами діяльності ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є: 35.30 постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; 35.11 виробництво електроенергії; 35.12 передача електроенергії; 35.13 розподілення електроенергії; 35.14 торгівля електроенергією.

Позивач здійснює господарську діяльність з використанням обладнання Краматорської ТЕЦ, є кінцевим споживачем вугілля - використовує його для виробництва електричної та теплової енергії.

ТОВ «Краматорськтеплоенерго» в своїй структурі має власну лабораторію хімічного аналізу, яка відповідає критеріям атестації і атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду, в тому числі вимірювань на предмет зольності, масової частки вологи та виходу летючих речовин палива твердого мінерального (свідоцтво про атестацію №ВЛ-086/2014, видане 11.04.2014 року та чинне до 11.04.2017 року). Вказана лабораторія здійснює перевірку вугілля, що отримане позивачем від контрагентів, на відповідність якості вугілля для визначення можливості подальшого використання вугілля у господарській діяльності.

Протягом періоду, що перевірявся, між ТОВ «Краматорськтеплоенерго» та контрагентами були укладені наступні договори.

18.12.2014 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Снабтранс» як постачальником укладено договір поставки №18/12-14, згідно з яким постачальник зобовязався передати покупцю вугілля на умовах, що зазначені в договорі, а покупець - прийняти вугілля та оплатити його вартість.

На підставі вказаного договору у січні, серпні, вересні та листопаді 2016 року позивач отримав від постачальника вугілля марки АШ (0-6 мм) збаг. у кількості 14249,92 тон на суму 22859463,45 грн., в т.ч. ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: акти приймання-передачі вугільної продукції на відповідну суму коштів; розрахунки до актів приймання-передачі вугільної продукції (знижок/надбавок, ціни та вартості вугілля); посвідчення про якість вугілля; залізничні накладні, які підтверджують факт постачання вугілля залізничним транспортом; здавальні акти; листи про власність вугілля; рахунки на оплату; платіжні доручення, які підтверджують факт оплати; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

10.02.2015 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Торговый дом Фаворит груп» як постачальником укладено договір поставки №10/215, згідно з яким постачальник зобовязався передати покупцю вугілля на умовах, що зазначені в договорі, а покупець - прийняти вугілля та оплатити його вартість.

02.12.2016 року між вказаними сторонами був укладений договір поставки вугілля №12/16п на умовах, аналогічних договору поставки №10/215.

На підставі вказаних договорів у вересні, жовтні 2015 року, листопаді, грудні 2016 року та січні, лютому 2017 року позивач отримав від постачальника вугілля марки АШ (0-6 мм) збаг. у кількості 30478,69 тон на суму 51461693,25 грн. в т.ч. ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: акти приймання-передачі вугільної продукції на відповідну суму коштів; розрахунки до актів приймання-передачі вугільної продукції (знижок/надбавок, ціни та вартості вугілля); посвідчення про якість вугілля; залізничні накладні, які підтверджують факт постачання вугілля залізничним транспортом; здавальні акти, які підтверджують факт приймання товару за кількістю; відомості залізничних вагонів; листи про власність вугілля; рахунки-фактури; банківські виписки, платіжні доручення і банківські листи, які підтверджують факт оплати; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість; картки складського обліку матеріалів.

08.11.2016 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Гірнично-збагачувальна фабрика Східно-Донбаська» як постачальником укладено договір поставки №8/11-16, згідно з яким постачальник зобовязався передати покупцю вугілля на умовах, що зазначені в договорі, а покупець - прийняти вугілля та оплатити його вартість.

На підставі вказаних договорів у грудні 2016 року, січні - березні 2017 року позивач отримав від постачальника вугілля марки АШ (0-6 мм) збаг. у кількості 24075,79 тон на суму 40009798,55 грн. в т.ч. ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: акти приймання-передачі вугільної продукції на відповідну суму коштів; посвідчення про якість вугілля; залізничні накладні, які підтверджують факт постачання вугілля залізничним транспортом; здавальні акти, які підтверджують факт приймання товару за кількістю; рахунки-фактури; платіжні доручення і банківські листи, які підтверджують факт оплати за товар; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

05.10.2015 року між позивачем як покупцем та ТОВ «ОСОБА_3 груп» як постачальником укладено договір поставки №051015ЕН, згідно з яким постачальник зобовязався передати покупцю вугілля на умовах, що зазначені в договорі, а покупець - прийняти вугілля та оплатити його вартість.

На підставі вказаних договорів у листопаді - грудні 2015 року та січні 2016 року позивач отримав від постачальника вугілля марки АШ (0-6 мм) збаг. у кількості 4175,02 тон на суму 6084164,70 грн. в т.ч. ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: акти приймання-передачі вугільної продукції на відповідну суму коштів; посвідчення про якість вугілля; залізничні накладні, які підтверджують факт постачання вугілля залізничним транспортом; здавальні акти, які підтверджують факт приймання товару за кількістю; рахунки на оплату; банківські виписки та платіжні доручення, які підтверджують факт оплати за товар; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

12.07.2016 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Енергобізнесальянс» як постачальником укладено договір поставки №07-10, згідно з яким постачальник зобовязався передати покупцю вугілля на умовах, що зазначені в договорі, а покупець - прийняти вугілля та оплатити його вартість.

На підставі вказаного договору у серпні 2016 року та січні - березні 2017 року позивач отримав від постачальника вугілля марки АШ (0-6 мм) збаг. у кількості 8 546,70 тон на суму 13797626,29 грн. в т.ч. ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: акти приймання-передачі вугільної продукції на відповідну суму коштів; товарно-транспортні накладні; відомості зважування автомобілів; свідоцтво про якість товару; рахунки-фактури; розрахунки знижок/надбавок, ціни та вартості; банківські виписки та платіжні доручення, які підтверджують факт оплати за товар; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

21.03.2015 року між позивачем як покупцем ТОВ «Промышленное оборудование» як постачальником укладено договір поставки №21/03-1, згідно з яким постачальник зобовязався передати покупцю вугілля на умовах, що зазначені в договорі, а покупець - прийняти вугілля та оплатити його вартість.

На підставі вказаного договору у квітні 2015 року позивач отримав від постачальника вугілля марки АШ (0-6 мм) збаг. у кількості 6058,01 тн. на суму 8354819 грн. в т.ч. ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: акти приймання-передачі вугільної продукції на відповідну суму коштів; розрахунки знижок/надбавок до базової ціни вугілля; листи про власність вугілля; товарно-транспортні накладні; банківські виписки, які підтверджують факт оплати за товар; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

08.01.2015 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Гірнично-збагачувальна фабрика космонавтів» як постачальником укладено договір поставки №8/1-15, згідно з яким постачальник зобовязався передати покупцю вугілля на умовах, що зазначені в договорі, а покупець - прийняти вугілля та оплатити його вартість.

На підставі вказаного договору у січні 2015 року позивач отримав від постачальника на підставі договору поставки №8/1-15 вугілля марки АШ (0-6 мм) збаг. у кількості 4094,86 тон на суму 5806277,63 грн. в т.ч. ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: акти приймання-передачі вугільної продукції на відповідну суму коштів; посвідченнями про якість вугілля/антрацит; розрахунки знижок/надбавок до базової ціни вугілля; товарно-транспортні накладні; акти приймання-передачі вугілля з відповідального зберігання; відомості зважування автомобілів; банківські виписки, які підтверджують факт оплати за товар; податкові накладні та розрахунками коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних з витягами про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

30.03.2015 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Агрометхімзабезпечення» як постачальником укладено договір поставки №3003/1-15, згідно з яким постачальник зобовязався передати покупцю труби стальні гаряче деформовані ГОСТ 8732-78, діаметр 426х12мм на умовах, що зазначені в договорі, а покупець - прийняти та оплатити їх вартість.

На підставі вказаного договору у квітні 2015 року позивач отримав від постачальника труби сталеві на загальну суму 1875126,24 грн. з ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: прибуткові ордери; видаткові накладні; товарно-транспортні накладні; банківські виписки та платіжне доручення, які підтверджують факт оплати за товар; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

06.07.2015 року між позивачем як замовником та ТОВ «Укрстройпром» як підрядником укладено договір підряду №6/71-15, згідно з яким підрядник зобовязався виконати заміну трансферу паропроводу ТОВ «Краматорськтеплоенерго», а замовник оплатити ці послуги.

На підставі вказаного договору у січні 2016 року підрядник на підставі технічного завдання позивача виконав роботи із заміни ділянки (трансфера) паропровода реєстр. №60085. Згідно з актом приймання-передачі робіт від 18.01.2016 року вартість робіт склала 4302826,85 грн. з ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: довідка про вартість виконаних робіт та витрати за січень 2016р.; актом приймання виконаних робіт за січень 2016р.; підсумкова відомість ресурсів; платіжне доручення, яке підтверджує факт оплати за товар; податкова накладна з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

10.02.2011 року між позивачем як замовником та ТОВ «Укрмехмонтаж» як підрядником укладено договір підряду №10/02-11, згідно з яким підрядник зобовязався виконувати роботи по механічній обробці деталей або їх виготовленню, по ремонту установок, обладнання, будівель і споруд, які розташовані за адресою м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5, а замовник оплатити ці послуги.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: заявки на виконання робіт, акти дефектів та акти приймання-передачі з ремонту обладнання; довідки про вартість виконаних робіт та витрати; акти приймання виконаних робіт; підсумкова відомість ресурсів; платіжні доручення, які підтверджують факт оплати за товар; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

27.11.2015 року між позивачем як замовником та ТОВ «Крамстройпром» як підрядником укладено договір підряду №27/11-15, згідно з яким підрядник зобовязався відповідно до завдання на виконання ремонтних робіт, виданого замовником, впродовж дії цього договору постійно забезпечувати своєчасне та якісне виконання робіт по механічній обробці деталей або їх виготовленню, по ремонту установок, обладнання установок та будь-якого іншого обладнання, включаючи але не обмежуючись основним та допоміжним обладнанням, будівель та споруд ТОВ «Краматорськтеплоенерго», а замовник оплатити ці послуги.

На підставі вказаного договору у січні 2016 року підрядник виконав ремонт котлоагрегату станційний №8. Вартість виконаних робіт склала 34667,77 грн. з ПДВ.

У вересні 2016 року підрядник виконав роботи з переміщення золошлаку на золовідвалі, заміну дільниці паропроводу, ремонт млина №6А, ремонт паропроводу із заміною високонапірних засувок, ремонт котлоагрегату №6. Загальна вартість виконаних робіт склала 2126212,70 грн. з ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: заявки на виконання робіт, акти дефектів та акти приймання-передачі з ремонту обладнання; довідки про вартість виконаних робіт та витрати; акти приймання виконаних робіт; підсумкові відомості ресурсів; актами приймання-передачі матеріальних ресурсів за січень та вересень 2016 року; платіжні доручення, які підтверджують факт оплати за товар; податкові накладні з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

04.03.2015 року між позивачем як замовником та ТОВ ВП «Харківенергореммонтаж» як підрядником укладено договір підряду №4/315, згідно з яким підрядник зобовязався виконати капітальний ремонт турбогенератору ПТ-60-90/13 ст.№13», а замовник оплатити ці послуги.

На підставі вказаного договору у липні 2015 року підрядником виконало капітальний ремонт турбогенератору ПТ-60-90/13 ст.№13. Вартість виконаних робіт згідно з кошторисом склала 224289,30 грн. з ПДВ.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: довідка про вартість виконаних робіт та витрати за липень 2015р. на суму 224289,30 грн. від 08.07.2015р.; акт приймання виконаних робіт за липень 2015р.; підсумкова відомість ресурсів; банківська виписка, яка підтверджує факт оплати за товар; податкова накладна з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

06.04.2015 року між позивачем як замовником та ПТ «Будспецсервіс (Гришко і Шупляк)» як підрядником укладено договір підряду №6/03, згідно з яким підрядник зобовязався надати послуги з технічного обслуговування та державної повірки трансформаторів струму, а замовник оплатити ці послуги.

На підставі вказаного договору у липні 2015 року вказаним підрядником надано послуги з проведення техобслуговування трансформаторів струму високовольтних до 1000 А з організацією державної повірки. Вартість послуг склала 98774,64 грн. з ПДВ, які були сплачені у повному обсязі.

Документальним підтвердженням факту виконання господарських операцій за вказаним договором є наступні докази: акт здачі-прийомки виконаних робіт (послуги); свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; банківська виписка, яка підтверджує факт оплати за товар; податкова накладна з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідну суму податку на додану вартість.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст. 1 Податкового кодексу України).

Підпунктами 16.1.2 й 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов'язком є обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Таким чином, на позивача у справі покладений обов'язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Суд вважає помилковим висновок податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства з питань оподаткування з наступних підстав.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Розділ V Податкового кодексу України (ст.ст. 180-211) регулює порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, визначає платників податку, встановлює порядок реєстрації в якості платників ПДВ, визначає об'єкти оподаткування та розміри ставок податку, операції, які звільнені від оподаткування, а також, правила віднесення сум до складу податкового кредиту.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 цього Кодексу об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 вказаного Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені ст. 200 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п. 200.1 - 200.4 ст. 200 вказаного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 вказаного Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 вказаного Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 201.10 ст. 201 вказаного Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, з фактом реєстрації контрагентами (продавцями товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності визначені ст. 44 Податкового кодексу України, відповідно до п.п. 44.1 та 44.2 якої для цілей оподатковування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

На підтвердження здійснення господарських операцій по договорам, що укладені між позивачем та його контрагентами, надані первинні документи.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов'язкові реквізити, перелік яких визначений ч. 2 ст. 9 цього Закону.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, яке містить аналогічні норми.

Питання договору поставки врегульовано Цивільним кодексом України та ст.ст. 265 - 271 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Питання договору підряду врегульовано ст.ст. 837-864 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, в підтвердження реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ по укладеним договорам позивачем надані відповідні документи бухгалтерського та податкового обліку.

Надані документи підтверджують факт здійснення господарських операцій та правомірність включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ.

Посилання відповідача на певне недотримання податкового законодавства контрагентами позивача є неприйнятними.

Так, законодавством України, зокрема Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов'язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, подання звітності, сплати податків до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника. Не передбачено ні право, ні зобов'язання будь-якої із сторін правочину здійснювати контроль щодо показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності, що подана іншою стороною правочину. При цьому відповідно до законодавства кожний платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, відповідно до якого до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник. Притягнення ж до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та вимогам законодавства.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, що прийняті в справах «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», «Булвес» АД проти Болгарії», Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України, наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Посилання відповідача на те, що висновки про нереальність здійснення господарських операцій зроблені на підставі аналізу баз даних АІС «Податковий блок» щодо контрагентів є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контроль-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відноситься. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.06.2016 року в справі №К/800/39786/15.

Посилання відповідача на те, що в первинних документах щодо операцій з ТОВ «Снабтранс» відображений договір від 18.12.2014 року №18/12-14, тоді як з січня 2016 року діяв договір від 16.01.2016 року №К-18/12-14, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з 01.01.2016 року позивач при визначенні дати виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту застосовував касовий метод, що зумовило відображення у бухгалтерській програмі «1С» всіх договорів поставки з індексом «К» («касовий метод») та датою «01.01.2016 року». Вказане відповідало вимогам п. 44 підрозд. 2 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до якого тимчасово, до 1 липня 2017 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, визначають дату виникнення податкових зобовязань та податкового кредиту за касовим методом. (Вказані зміни в цій частині були внесені до Податкового кодексу України Законом від 24.11.2015 року №812-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2016 року).

Посилання відповідача на те, що позивач не надав належних посвідчень про якість товару (вугілля), є також неприйнятним, оскільки позивач в своїй структурі має власну лабораторію хімічного аналізу, яка відповідає критеріям атестації і атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду, в тому числі вимірювань на предмет зольності, масової частки вологи та виходу летючих речовин палива твердого мінерального (свідоцтво про атестацію №ВЛ-086/2014, видане 11.04.2014 року та чинне до 11.04.2017 року). Вугілля, отримане позивачем від контрагентів, перевірялося лабораторією хімічного аналізу підприємства на відповідність якості вугілля для визначення можливості подальшого використання вугілля у господарській діяльності. Результати проведених аналізів фіксувалися працівниками лабораторії в журналі реєстрації контролю якості твердого палива по прибуттю паливної групи вимірювальної лабораторії хімічного аналізу. Вказане відповідало вимогам укладених договорів.

Крім того, посвідчення про якість вугілля не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, а тому їх наявність чи відсутність (в том числі недоліки при складанні) не мають вирішального значення для встановлення фактичного руху активів.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2016 року в справі К/800/51127/15.

Посилання відповідача на те, що товарно-транспортні накладні складені з порушенням вимог законодавства, оскільки в них неповно заповнені всі реквізити, є неприйнятними, оскільки між позивачем та його контрагентами укладено не договори перевезення, а договори поставки та договори підряду, і саме щодо господарських операцій по вказаним договорам відповідачем зроблені висновки в акті перевірки. Товарно-транспортна накладна в операціях з поставки товару та виконання підрядних робіт не є основним первинним документом.

Встановлені відповідачем дефекти не позбавляють можливості ідентифікувати господарську операцію, обсяг товару, його вартість, тощо.

Крім того, певні дефекти в оформленні документів (зокрема відсутність окремих реквізитів або помилки при їх заповненні) не повин ні розглядатися як підстави для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту у разі реального здійснених господарських операцій.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема в ухвалі Вищого адміністративного суду від 28.10.2013 року в справі К/9991/8144/12 (справа №2а/0570/17166/2011).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Субєктом владних повноважень доказів правомірності висновків про порушення позивачем норм законодавства з питань оподаткування не надано.

Вказане свідчить про необґрунтованість його висновків.

Отже, контролюючий орган прийшов до помилкового висновку про те, що господарські операції по договорам, що укладені між позивачем та контрагентами, не мали реального характеру, і про порушення позивачем податкового законодавства в частині декларування податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

Вказане призвело до неправомірного визначення позивачу грошового зобовязання з податку на додану вартість та накладення штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків суми визначеного контролюючим органом податкового зобов'язання, зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість і зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за відповідні періоди.

З огляду на наведене прийняті контролюючим органом повідомлення-рішення не можна вважати законними і обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року сплату судового збору в сумі 1889679,58 грн. за подання до суду позовної заяви відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 вказаного Кодексу, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки сплату судового збору, що підлягав оплаті відповідно до положень цього Кодексу, відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, і судовий збір не оплачено, тому відповідно наведених вимог процесуального законодавства при задоволенні позову такий судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - субєкта владних повноважень.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84320, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 8-Д, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 31.10.2017 року №, № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на користь державного бюджету України (розрахунковий рахунок: 4075, отримувач коштів УК/м.Слов'янськ/22030101, код отримувача 37803368, банк отримувача ГУДКСУ у Донецькій області, код банку отримувача 834016, код класифікації 22030101) судовий збір в сумі 1889679 (один мільйон вісімсот вісімдесят девять) грн. 58 (пятдесят вісім) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 19 січня 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.