Справа № 510/1544/16-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 510/1544/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Дудник В.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Запорожана Д.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернулася з адміністративним позовом до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому з урахуванням уточнення позивних вимог просила:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Ренійському районі Одеської області щодо відмови у зарахуванні для обчислення пенсії заробітної плати за періоди роботи на станції ОСОБА_3 Молдови з 01.01.1992 р. по 31.12.1997р.

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області провести позивачу перерахунок пенсії, з врахуванням заробітку за періоди роботи на станції ОСОБА_3 залізниці ОСОБА_3 Молдови з 01.01.1992 р. по 31.12.1997 р. за курсом ОСОБА_4 банку України на дату її нарахування з 15 липня 2015 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 зазначила, що відмова управління пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області щодо зарахування заробітку за періоди роботи на станції ОСОБА_3 залізниці ОСОБА_3 Молдови з 01.01.1992 р. по 31.12.1997р. для обчислення розміру пенсії незаконною та неправомірною, так як ОСОБА_5 залізниці ОСОБА_3 Молдови своєчасно нараховувало та сплачувало страхові внески до Пенсійного Фонду України, що підтверджується довідкою управління ПФУ у Ренійському районі від 29.05.2015р. № 773/06, акт зустрічної перевірки, складений ОСОБА_4 Соціального Страхування ОСОБА_3 Молдови від 20.10.2015 р. №102, який знаходиться у матеріалах пенсійної справи, також утримання пенсійних внесків з заробітку позивача підтверджується архівною довідкою ДП «Залізниці Молдови» від 24.12.2015р. №НАА-16/Г-84.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Ренійському районі Одеської області щодо зарахування для обчислення пенсії заробітної плати за періоди роботи на станції ОСОБА_3 Молдови з 01.01.1992 р. по 31.12.1997 р .

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області провести позивачу перерахунок пенсії, з врахуванням заробітку за періоди роботи на станції ОСОБА_3 залізниці ОСОБА_3 Молдови з 01.01.1992 р. по 31.12.1997 р. за курсом ОСОБА_4 банку України на дату її нарахування (15 липня 2015 року) з 06.03.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою в задоволені адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З вересня 1975 року по квітень 2001 року позивачка працювала на станції ОСОБА_3 залізниці ОСОБА_3 Молдови. Позивачу ОСОБА_2 з 15.07.2015 року призначена пенсія за віком відповідно до загальнообовязкове. Пенсія обчислена з урахуванням страхового стажу 27 років 02 місяців 04 днів і середньомісячної заробітної плати 3509,40 грн., визначеної за періоди роботи з 01.12.1986 року по 30.11.1991 року та з 01.07.2000 року по 31.05.2015 року. При цьому заробітна плата за період з 01.01.1992р. по 31.12.1997 р. для обчислення пенсії позивачці не врахована.

Разом з цим, при неодноразовому зверненні позивача до Управління пенсійного фонду у Ренійському районі для перерахунку пенсії з урахуванням періодів роботи з 01.01.1992 р. по 31.12.1997 р. на підставі довідки управління ПФУ у Ренійському районі від 29.05.2015р. № 773/06, акту зустрічної перевірки, складеного ОСОБА_4 Соціального Страхування ОСОБА_3 Молдови від 20.10.2015 р. №102, який знаходиться у матеріалах пенсійної справи, архівної довідки ДП «Залізниці Молдови» від 24.12.2015р. №НАА-16/Г-84, архівної довідки Молдавської залізниці ОСОБА_3 Молдови від 22.04.2016 № НАА-16/И-3, які підтверджують утримання пенсійних внесків з заробітку позивача, листами від 06.10.2015р. №1363/03, від 18.11.2015 р. № 1220/Г-15, від 29.01.2016р. №106/02, від 20.05.2016р. №07/Г-01 їй було відмовлено у перерахунку пенсії, з підстав, що за період з 01.01.1992р. по 01.05.1999р. «ОСОБА_5 залізниці ОСОБА_3 Молдови» нараховувало збір до Пенсійного фонду України на заробітну плату найманих працівників, надавало звітність та сплачувало збір у повному обсязі однією сумою на загальний фонд оплати праці.

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відмова у врахуванні заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 за період роботи на ОСОБА_5 Молдавської залізниці з 01.01.1992 року по 31.12.1997 року є неправомірною, оскільки наданими доказами встановлено що за вказаний період з заробітку позивачки утримувались пенсійні внески, нараховувався збір до Пенсійного фонду України своєчасно та у повному обсязі, що підтверджується довідкою відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, питання пенсійного забезпечення громадян, які проживають на території України та ОСОБА_3 Молдови, регулюються Угодою між Урядом України та Урядом ОСОБА_3 Молдови про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29.08.1995 року, ратифікованою Україною, законом N 434/96-ВР від 29.10.96, яка набрало законної сили для України 19.11.1996 року.

Відповідно до ст. 5 даної Угоди пенсійне забезпечення громадян України і громадян ОСОБА_3 Молдови та членів їх сімей здійснюється за законодавством тієї держави, на території якої вони постійно проживають.

При цьому ст. 8 Угоди визначено, що під час призначення пенсії, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого відповідно до законодавства України і законодавства ОСОБА_3 Молдови, в тому числі і до набрання чинності цією Угодою, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 01.01.1992 року, проводиться за законодавством держави, яка призначає пенсію.

Згідно ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. призначення пенсій громадянам держав учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію,в тому числі на пенсію на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території цих держав, а також на території колишнього СРСР за період до набрання чинності цієї Угоди.

Пенсії обчислюються виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітної плати (доходу) визначається, виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Загальнообовязково визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-ІV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Так, заробітна плата працівників підприємств на території України виплачується у грошових знаках, що мають законний обіг на території України виплачується у грошових знаках, що мають законний обіг на території України у відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про оплату праці».

Наказом Міністерства статистики України від 11.12.1995р. №323 «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати» встановлено, що всі види нарахувань у іноземній валюті включаються до фонду оплати праці в національній валюті України в сумі, яка визначається шляхом перерахування іноземної валюти за курсом ОСОБА_4 банку України на дату їх нарахування.

Так, протягом всього періоду роботи на станції ОСОБА_3 залізниці ОСОБА_3 Молдови з вересня 1975 року по квітень 2001 року позивачка проживала і працювала на території України, отримувала заробітну плату, спочатку у рублях, карбованцях, з 1996 року у гривнях у відділені Ощадбанку м. Рені. ОСОБА_5 залізниці ОСОБА_3 Молдови своєчасно нараховувала та сплачувала страхові внески до Пенсійного фонду України, що підтверджується довідкою управління ПФУ у Ренійському районі №773/06 від 29.05.2015р., актом зустрічної перевірки складеного ОСОБА_4 Соціального Страхування ОСОБА_3 Молдови №102 від 20.10.2015 р. Утримання пенсійних внесків з заробітку позивачки також підтверджується архівною довідкою ДП «Залізниці Молдови» від 24.12.2015 р. №НАА-16/Г-84. Надані архівні довідки про заробітну плату від 02.10.2014 р. №НАА-16/Г-60, видані на підставі особових рахунків за 1984-1997 рр., тобто на підставі первинних документів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відмова у врахуванні заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 за період роботи на ОСОБА_5 Молдавської залізниці з 01.01.1992 року по 31.12.1997 року є неправомірною, оскільки наданими доказами встановлено, що за вказаний період з заробітку ОСОБА_2 утримувались пенсійні внески, нараховувався збір до Пенсійного фонду України своєчасно та у повному обсязі, що підтверджується відповідною довідкою відповідача.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправною відмови Управління Пенсійного Фонду України в Ренійському районі Одеської області щодо відмови у зарахуванні для обчислення пенсії ОСОБА_2 заробітної плати за періоди роботи на ОСОБА_5 Молдавської залізниці з 01.01.1992 р. по 31.12.1997 р.

Водночас, колегія суддів вважає вірним застосування судом першої інстанції статті 99 КАС України (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) якою встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, з матеріалів справи не вбачається жодних даних щодо поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду та взагалі не ставилось питання про його поновлення, за таких обставин, позовні вимоги про проведення перерахунку пенсії позивачки із врахуванням заробітку за періоди роботи на станції ОСОБА_5 залізниці ОСОБА_3 Молдови з 01.01.1992 р. по 31.12.1997 р. за курсом ОСОБА_4 банку України на дату її нарахування (15 липня 2015 року), саме з цієї дати є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем порушено строк, встановлений ст. 99 КАС України (в редакції чинній на момент подання позовної заяви), а саме строк для звернення до адміністративного суду з вказаним вище адміністративним позовом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а саме: зобовязання управління ПФУ у Ренійському районі Одеської області провести перерахунок пенсії із врахуванням заробітку за періоди роботи на станції ОСОБА_3 залізниці ОСОБА_3 Молдови з 01.01.1992 р. по 31.12.1997 року за курсом ОСОБА_4 банку України на дату її нарахування (15 липня 2015 року) з 06.03.2016 р., тобто за шість місяців до дати реєстрації адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишити без задоволення, а постанову Ренійського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складено 17.01.2018 року.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: О.В.Яковлєв