Справа № 524/3407/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Андрієць Д.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 524/3407/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Курило Л.В., Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Злобіна Олександра Валерійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2017р. по справі № 524/3407/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Злобіна Олександра Валерійовича, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом, в якому визнати протиправними дії Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Злобіна Олександра Валерійовича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 612523 винесену 25.04.2017 р. інспектором роти № 2 батальйону УПП м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Злобіним Олександром Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2017р. по справі № 524/3407/17 позовні вимоги задоволено частково: скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 612523 винесену 25.04.2017 р. інспектором роти № 2 батальйону УПП м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Злобіним Олександром Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2017р. по справі № 524/3407/17 по справі, шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2017р. по справі № 524/3407/17 по справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу відповідача не подав.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2017 р. інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Злобіним О.В. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 612523, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено, що 25.04.2017 р. о 21:37 год., в м. Кременчуці по вул. Вадима Пугачова 33/27, водій керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не були увімкнені фари ближнього світла, чим порушив п. 19.1 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з прийнятою постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачами не були спростовані доводи позивача з приводу несправності його транспортного засобу і не надано суду доказів, які б підтверджували факт порушення водієм ОСОБА_1 25.04.2017 р. п. 19.1 ПДР України і як наслідок - вчинення ним адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 19.1 п. 19 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Зі змісту постанови серії АР № 612523 від 25.04.2017 р. вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугував висновку інспектора патрульної поліції про порушення водієм саме пп. 19.1 п. 19 ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно пп. «б» п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст. ст. 10, 11 КУпАП).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, та тягнє за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, стягнення на позивача накладено в межах санкції, встановленої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

У відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган посадова особа виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

На підставі ч. 3 ст. 258 КУпАП, працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як визначено ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, у відповідності до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції вбачається, що поліцейський підійшов до автомобіля позивача, який стояв біля краю проїзної частини без увімкнених світлових ліхтарів. При цьому, на нагрудну камеру поліцейського не було зафіксовано факту руху автомобіля без увімкнених світлових ліхтарів, тобто здійснений відеозапис розпочинається лише після зупинки транспортного засобу позивача, а адміністративне правопорушення, яке ставиться позивачу у вину, таким не зафіксовано.

З цього же запису вбачається, що водієм надані пояснення інспектору патрульної поліції з приводу того, що електрообладнання автомобіля, яким керував позивач вийшло з ладу, у зв'язку з чим позивач змушений був здійснити вимушену зупинку, з метою усунення несправності електрообладнання автомобіля. Вимушена зупинка здійснена позивачем за межами перехрестя на освітлюваній ділянці дороги.

Доводи позивача також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_3 (дружини), яка повідомила про те, що 25.04.2017 р. проїжджаючи перехрестя вулиць Вадима Пугачова та Київської в м. Кременчуці їх транспортний засіб зупинився і чоловік повідомив їй про те, що він прибере автомобіль з перехрестя, щоб його полагодити і саме в цей час до них підійшов інспектор поліції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

В свою чергу, надані позивачем пояснення з приводу здійснення ним вимушеної зупинки для усунення несправності автомобіля, відповідачем при складенні постанови у справі про адміністративне правопорушення не були враховані.

Оскільки відповідачем по справі не надано доказів, на підтвердження саме факту руху автомобіля, яким керував позивач, без ввімкнених освітлювальних приладів, висновок відповідача про порушення позивачем вимог пп. 19.1 п. 19 ПДР України є безпідставним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Інших належних та допустимих доказів в підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зокрема, фото- чи відео фіксації користування щодо руху транспортного засобу без ввімкнених освітлювальних приладів відповідачем не подано.

У п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача, а тому, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена без дотриманням вимог щодо всебічного, об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 268 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, оскільки доводи апеляційної скарги відповідача його не спростовують.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Злобіна Олександра Валерійовича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає, що права та законні інтереси позивача повністю поновлені, у встановлений законом спосіб, фактом скасування спірної постанови, та саме постанова визнається протиправною, в той час як визнання неправомірними дій інспектора патрульної поліції не є належним способом захисту порушених прав, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги позивача з приводу того, що у адміністративного суду відсутні повноваження щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ст. 286 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 р.) встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З наведеного вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення прийняте в межах повноважень, наданих приписами ст. 286 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 р.).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2017р. по справі № 524/3407/17 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Злобіна Олександра Валерійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2017р. по справі № 524/3407/17 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2017р. по справі № 524/3407/17 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Злобіна Олександра Валерійовича, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Курило В.Б. Русанова