Справа № 706/1172/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя першої інстанції: Орендарчук М.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Справа № 706/1172/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити позивачу пенсію на підставах, визначених пенсійним законодавством, починаючи з дня його звернення за отриманням пенсії, тобто з 01.02.2017 р.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність законних підстав для зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача.

З цих та інших підстав, на думку апелянта, рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а постанову суду без змін, зазначаючи, що його спірний стаж роботи підтверджується записами у трудовій книжці та показаннями свідків.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ст. 310 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей у трудовій книжці позивача з 02.03.1992 р. по 19.08.2003 р. він працював трактористом-машиністом в МП «ІТС».

Зазначений період роботи позивача на даному підприємстві за посадою тракториста-машиніста також підтверджується довідкою від 19.08.2003 р. № 38, виданою МП «ІТС».

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

03.02.2017 р. Христинівським відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії прийнято рішення № 132 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 06.02.2017 р. № 2436/10 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні його вимог через відсутність необхідного пільгового стажу.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідачів щодо відмови в призначенні пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування періоду роботи позивача з 02.03.1992 р. по 19.08.2003 р. до його пільгового стажу.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак вважає, що визнання протиправним оскаржуваного рішення ПФУ обумовлює також необхідність його скасування для повного і всебічного захисту порушеного права позивача, а також що зобов'язання відповідача нарахувати та сплачувати позивачу пенсію на етапі виниклих правовідносин є передчасним, що зумовлює необхідність обрання іншого способу захисту, з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі - Хартія), Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Аналогічне правове положення закріплено у ст. 48 КЗпП України та в п. 1 Порядку № 637.

Крім того, у п. 1, 2, 20 Порядку № 637 закріплено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста.

Водночас, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Виходячи з викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що записами у трудовій книжці позивача, а також довідкою підприємства підтверджується період роботи позивача з 02.03.1992 р. по 19.08.2003 р. на посаді тракториста-машиніста МП «ІТС», стаж роботи на якій підлягає зарахуванню до пільгового при вирішенні питання щодо пенсійного забезпечення особи.

Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав для зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу позивача є необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом правомірності прийнятого ним рішення щодо відмови в призначенні позивачу пільгової пенсії через відсутність відповідного стажу роботи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу та задоволенні позовних вимог в частині щодо визнання протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пільгової пенсії, було повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено рішення, згідно з вимогами ст. 242 КАС України.

Разом з тим, перевіряючи оскаржувану постанову суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, судова колегія звертає увагу на те, що в даному випадку для повного і всебічного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення і застосування інституту регресу необхідним є скасування судом вищезазначеного протиправного рішення відповідача, що є можливим і доцільним у даному випадку на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України шляхом виходу за межі заявлених позовних вимог, однак помилково не було встановлено судом першої інстанції.

З огляду на це та відповідно до ст. 317 КАС України, судова колегія вважає за необхідне змінити постанову суду, виклавши абзац другий її резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 03.02.2017 р. № 132 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах».

Крім того, судова колегія також звертає увагу й на те, що здійснення підрахунку наявного в особи стажу роботи для призначення пенсії, з урахуванням всіх його складових, належить до дискреційних повноважень органів ПФУ, які на етапі виниклих у цій справі правовідносин відповідачем реалізовані не були, оскільки, як встановлено вище, період роботи позивача з 02.03.1992 р. по 19.08.2003 р. протиправно не був зарахований відповідачем до його пільгового стажу.

Таким чином, у відповідності до завдань адміністративного судочинства, регламентованих ст. 2 КАС України, судова колегія вважає, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині щодо зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити йому пенсію наразі є передчасними і належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов'язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах, з урахуванням його стажу роботи на посаді тракториста-машиніста за період з 02.03.1992 р. по 19.08.2003 р. як пільгового.

Однак, зазначені обставини не були встановлені судом першої інстанції, що призвело до порушення ним норм процесуального права, неправильного вирішення спору в цій частині та, відповідно до ст.ст. 9, 317 КАС України, є правовою підставою для скасування постанови суду в цій частині та застосування вказаного способу захисту права позивача на пенсійне забезпечення.

Отже, апеляційна скарга Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області підлягає задоволенню частково, постанова Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним рішення відповідача - зміні шляхом викладення абзацу другого її резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 03.02.2017 р. № 132 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах», в частині щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача нарахувати і сплачувати позивачу пенсію - скасуванню, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - задовольнити частково.

Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року в частині щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправним рішення Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії - змінити, виклавши абзац другий її резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 03.02.2017 р. № 132 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах».

Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року в частині щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області нарахувати і сплачувати ОСОБА_1 пенсію - скасувати, а в задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити.

Зобов'язати Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, з урахуванням його стажу роботи на посаді тракториста-машиніста за період з 02.03.1992 р. по 19.08.2003 р. як пільгового.

В іншій частині постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 16 січня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: