Справа № 591/5833/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Кривцова Г.В.
Суддя-доповідач: Ральченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 591/5833/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2017, суддя Кривцова Г.В., по справі № 591/5833/17

за позовом ОСОБА_3

до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання рішення протиправним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправним рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 31.08.2017 року про скасування дії довідки від 15.10.2014 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним рішення Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради від 31.08.2017 року про скасування дії довідки від 15.10.2014 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради від 31.08.2017 року про скасування дії довідки від 15.10.2014 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

На час розгляду справи до суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.195 КАС України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017 року дану адміністративну справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Одночасно відповідною Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017 року залишено без задоволення клопотання Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з тих підстав, що судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження та згідно з п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС (в редакціїї, що діяла на час вирішення зазначеного клопотання) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

На підставі викладеного, враховуючи предмет спору, доводи заявленого клопотання, колегія суддів не знаходить підстав для розгляду справи в режимі відеоконференції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою Департаменту соціального захисту населення Сумської області № від 07.09.2017 року та зареєстрована в м. Суми за адресою: АДРЕСА_1.

Листом від 31.08.2017 року позивача повідомлено, що рішенням від 31.08.2017 року скасовано довідку від 15.10.2014 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п 71 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України № 509 від 01.10.2014 року, п. 9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08 червня 2016 року № 365 та на підставі листа Держприкордонслужби України від 23.08.2017 року № 0.64-27021/0/15-17.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на перебування поза межами свого фактичного місця проживання як внутрішньо переміщена особа понад 60 днів ОСОБА_3 мала обґрунтовані причини.

Колегія суддів погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

В силу положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону, рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №365 від 08.06.2016 року затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Порядок №365).

Пунктом 2 Порядку №365 визначено, що документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до п. 7 Порядку №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За правилами п. 9 Порядку №365 під час обстеження матеріально-побутових умов сім'ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов'язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов'язку.

У відповідності до п. 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №365 від 08.06.2016 контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Пунктом 3 Порядку контролю №365 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

За правилами пунктів 6-7 Порядку контролю №365 за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби України щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У ході судового розгляду встановлено, що 05.05.2017 року спеціалістом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого було встановлено, що 05.05.2017 року, на час проведення перевірки, мешканців вдома не було; залишено повідомлення про необхідність з'явитися до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради у триденний термін для проходження фізичної ідентифікації в триденний термін.

На запит Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 13.05.2017 року Прикордонна служба України 31.08.2017 року направила лист про те, що Громадянка України ОСОБА_3 перетинала кордон України, а саме: виїзд 21.03.2017 року через пост «Гоптівка», в'їзд 27.03.2017 року через рухомий комплекс №-200501.

При цьому, позивачем не заперечується факт того, що в період часу з 21.03.2017 року по 27.05.2017 року вона перебувала на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ.

Однако, відповідно до виписки з поліклініки № 10 м. Луганськ від 07.04.2017 року ОСОБА_3 перебуваючи в м. Луганськ зверталась за медичною допомогою з приводу хронічних захворювань.

Крім того, з копії запису амбулаторної карти від 19.05.2017 року вбачається, що позивач з приводу високого артеріального тиску зверталася за медичною допомогою, їй було призначено курс лікування.

В подальшому, після покращення самопочуття, позивач повернулась до м. Суми 27.05.2017 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо поважності причин відсутності позивача у період з 21.03.2017 року по 27.05.2017 року за фактичним місцем проживання, а від так і на перебування поза межами свого фактичного місця проживання як внутрішньо переміщена особа понад 60 днів ОСОБА_3 мала обґрунтовані причини.

Слід вказати, що 29.05.2017 року позивач зверталась до Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб, яка своїм рішенням від 08.06.2017 року задовольнила заяву та поновила виплату допомоги на період з 29.05.2017 року по 28.11.2017 року, яку було скасовано на підставі акта про обстеження про підтвердження фактичного місця проживання чи перебування №22 від 05.05.2017 року, що підтверджується копією листа наданої заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів за зверненням ОСОБА_3

Також, колегія суддів вважає за необхідне додати, що відповідачем не надано доказів направлення ОСОБА_3 рекомендованого повідомлення у відповідності до п. 7 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365 від 08.06.2016 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вказує, що у ході судового розгляду справи не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги, зокрема щодо направлення позивачу рекомендованою кореспонденцією повідомлення про необхідність з'явитися в триденний термін для ідентифікації.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач дійсно в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» була відсутня понад 60 днів за місцем фактичного проживання як тимчасово переміщена особа, однак відповідач приймаючи рішення від 31.08.2017 року не врахував обґрунтовані причини відсутності, які не дають підстави зробити висновки, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця постійного проживання.

Таким чином, рішення відповідача Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 31.08.2017 року про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2017 по справі № 591/5833/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов