Справа № 820/4551/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Панченко О.В.
Суддя-доповідач: Бенедик А.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4551/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Шевцової Юлії Василівни на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2017р. по справі №820/4551/17

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області, в якому просив зобов'язати розпорядника інформації - відповідача, надати інформацію про прийняття процесуального рішення, передбаченого ст. 283 КПК України, за наслідком досудового розслідування слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області кримінального провадження у відношенні імовірного ухилення ОСОБА_2 від сплати податків, кваліфікованого за ч.3 ст. 212 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000023 згідно відповіді старшого слідчого 3-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області Бабенко Є.М №2346/Р/20-40-23-13 від 21.07,2016р., а саме: дату прийняття рішення, виду рішення (закриття кримінального провадження, звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) та у разі закриття кримінального провадження - пункт ст. 284 КПК України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 11.09.2017р. звернувся до начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Оганнісяна А.А. з запитом, згідно якого просив надати інформацію щодо прийнятого процесуального рішення за наслідком досудового розслідування кримінального провадження №80000023, в якому позивач надавав пояснення в якості свідка. Відповіді на свій запит він не отримав, проте на адвокатський запит адвоката позивача - Шевцової Ю.В. було надано відповідь, згідно якої повідомлено, що кримінальне провадження під зазначеним вище номером не перебуває та не перебувало у провадженні вказаного адвокатом органу розслідування, а надання запитаної інформації не є можливим, оскільки адвокат та позивач не є сторонами кримінального провадження, по якому ними було запитано інформацію. Також вказано, що відповідно до ст.222 КПК України, будь-які відомості, отримані під час досудового розслідування кримінального провадження є конфіденційними та підлягають розголошенню у виключних випадках, лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Вважає вказану відмову незаконною та необґрунтованою, такою, що порушує його права та законні інтереси.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, представником позивача - адвокатом Шевцовою Юлією Василівною подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 року та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник позивача вказує, що судом першої інстанції невірно встановлені обставини справи, внаслідок чого суд дійшов помилкових висновків про правовідносини сторін, не застосовано закон, який підлягав застосуванню, порушено норми процесуального права.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Шевцова Ю.В. підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, які не містять вимог про визнання неправомірними дій або бездіяльності відповідача як розпорядника інформації, відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог про зобов'язання відповідача надати інформацію про прийняття процесуального рішення, передбаченого ст. 283 КПК України, за наслідком досудового розслідування слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області кримінального провадження у відношенні імовірного ухилення ОСОБА_2 від сплати податків, кваліфікованого за ч.3 ст. 212 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000023 згідно відповіді старшого слідчого 3-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області Бабенко Є.М №2346/Р/20-40-23-13 від 21.07,2016р., а саме: дату прийняття рішення, виду рішення (закриття кримінального провадження, звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) та у разі закриття кримінального провадження - пункт ст. 284 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Визначення порядку здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес встановлено положеннями Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У відповідності до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", право на доступ до публічної інформації, гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Положеннями статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

До обов'язків розпорядників інформації, зокрема, віднесено надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Виходячи з наведених норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що під запитом на інформацію слід вважати прохання надати відомості та/або дані, які перебувають у володінні розпорядників публічної інформації, що відображені та задокументовані будь-якими засобами та на будь-яких носіях.

Визначення розпорядника інформації закріплено статтею ст. 13 Закону України Про доступ до публічної інформації. Так, згідно ч.1 вказаної статті Закону вказано, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.09.2017р. позивач на особистому прийомі в прокуратурі Харківської області звернувся до начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Прокуратури Харківської області Оганнісяна А.А. з заявою про надання інформації (а.с. 14), згідно якої просив повідомити інформацію та надати процесуальні документи (постанову слідчого або прокурора, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) щодо прийнятого процесуального рішення за наслідком досудового СУФР ГУ ДФС у Харківській області кримінального провадження №80000023, порушеного за ст. 212 КК України, за яким позивач надавав пояснення у якості свідка.

Крім того, адвокат позивача Шевцова Ю.В. звернулася до начальника ГУ ДФС у Харківській області в інтересах позивача із адвокатським запитом від 06.09.2017р. (а.с. 12), а також до начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Прокуратури Харківської області Оганнісяна А.А. також з адвокатським запитом від 11.09.2017р. (а.с.13), згідно яких просила повідомити інформацію та надати процесуальні документи (постанову слідчого або прокурора, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) щодо прийнятого процесуального рішення за наслідком досудового СУФР ГУ ДФС у Харківській області кримінального провадження №80000023, порушеного за ст. 212 КК України, за яким позивач надавав пояснення у якості свідка.

Листом ГУ ДФС у Харківській області від 11.09.2017р. №3807/Ш/20-40-23-13 (а.с. 15), адвоката позивача повідомлено, що оскільки вона не є стороною кримінального провадження, за яким було запитано інформацію, надання відомостей про хід досудового розслідування, прийняття процесуальних рішень по кримінальному провадженню не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства України (а.с. 15).

Прокуратурою Харківської області листом від 18.09.2017р. №04/5-151-17 (а.с. 16), повідомлено адвоката позивача, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області провадження з номером №00023 не перебуває та не перебувало. Також повідомлено, що отримати запитувану інформацію та ознайомитись з матеріалами кримінального провадження до його завершення можуть особи з відповідним процесуальним статусом, передбаченим ч. 1 ст. 221 КПК України.

Вищевказане також повідомлено позивачу згідно листа Прокуратури Харківської області від 21.09.2017 року №04/5-151-17 (а.с.49).

Таким чином, позивач особисто звертався з питання надання інформації до Прокуратури Харківської області. Разом з тим, до відповідача по справі - ГУ ДФС у Харківській області, а також Прокуратури Харківської області звернувся в інтересах позивача адвокат із відповідними адвокатськими запитами.

Питання надання відповідей на адвокатський запит щодо кримінальної справи унормовано спеціальним законом та віднесено до сфери кримінального процесуального законодавства.

Відносини щодо внесення і розгляду адвокатського запиту врегульовано статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Також, вищевказаною статтею Закону детально регламентовано перелік адресатів, до яких може бути направлено адвокатський запит, вимоги до такого запиту, питання строків розгляду адвокатських запитів та порядку відшкодування витрат, а тому відповідні положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на відносини між адвокатом та розпорядником інформації.

Беручи до уваги зазначене, а також те, що в даній справі позивачем є ОСОБА_2, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо розгляду спору в межах заявлених позовних вимог щодо зобов'язання відповідача надати позивачу інформацію згідно його запиту (заяви від 11.09.2017р.).

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами Закону України «Про доступ до судових рішень» особливостей.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації», таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачувану законом таємницю.

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті шостої цього Закону, згідно якої інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація, таємна інформація, службова інформація (п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що інформація про досудове розслідування кримінального провадження віднесена до такої інформації, доступ до якої обмежено, а питання про надання такої інформації має вирішуватись з дотриманням порядку, встановленого відповідним процесуальним законом.

Досудове розслідування, яке за визначенням ст. 3 КПК України, є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

А тому, згідно приписів ст. 222 КПК України, вирішення питання щодо можливості надання відомостей щодо досудового розслідування є виключною компетенцією слідчого або прокурора.

Таким чином, саме слідчий або прокурор, з урахуванням інтересів досудового розслідування, визначають можливість та межі розголошення інформації.

Як було встановлено під час розгляду справи, позивач не був учасником кримінального провадження, за яким ним було запитано інформацію. Доказів того, що у вказаному кримінальному провадженні позивач був залучений як підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, цивільний позивач або відповідач, матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо, що запитувана позивачем інформація є такою, що має обмежений доступ.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 р. по справі №820/4551/17 відповідає вимогам відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Шевцової Юлії Василівни залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2017р. по справі №820/4551/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 19.01.2018.