Справа № 200/8001/17(2-а/200/810/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2018 рокусправа № 200/8001/17(2-а/200/810/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Юрко І.В., судді: Чумака С. Ю., Шальєвої В.А.,

секретарі судового засідання Федосєєвої Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2017 року у справі №200/8001/17 (головуючий І-ї інстанції - Женеску Е.В.) за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.05.2017 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі, в якому просив:

- визнати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 15.09.2016 року №8696/06/12 незаконним,

- зобовязати відповідача призначити йому пенсію на основі наданих відповідно до розписки-повідомлення документів від 16.06.2016 року, зареєстровано за № 265/493.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 15.09.2016 року № 8696/06/12 незаконним.

Зобовязано Центральне обєднане управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі призначити пенсію ОСОБА_1 на основі наданих відповідно до розписки-повідомлення документів від 16.06.2016 року, зареєстровано за №265/493.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити їх без задоволення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно тексту адміністративного позову та записів у трудовій книжці, позивач працював у період з 08.09.1980 року по 20.06.1988 року в Дніпропетровському спецуправлінні №101 тресту «Дніпростальконструкція» на посаді монтажника по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій 4-го розряду (а.с.8).

16 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального обєднаного УПФУ в м.Дніпропетровську (на теперішній час - Центральне обєднане УПФУ в м.Дніпрі) з заявою та відповідними документами про призначення йому пенсії за віком відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пенсійний орган своїм листом за №8696/06/12 від 15.09.2016 року відмовив позивачу у призначенні пенсії. Відмова мотивована тим, що в трудовій книжці відсутні відомості , що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено що позивач працював на посадах, передбачених списками повний робочий день. Крім того зазначено, що до заяви про призначення пенсії надано довідку від 17.03.2016 року № 65/3/2016 про періоди пільгової роботи за період з 08.09.1980 року по 20.06.1988 року, видану ПАТ «Дніпростальконструкція» В довідці ПАТ «Дніпростальконструкція» від 29.02.2016 року № 20/2/2016 зазначено, що ДСУ-101 треста «Дніпростальконструкція» ліквідовано через банкрутство постановою господарського суду Дніпропетровської області, архівні документи підприємства знаходяться на зберіганні у його засновника ПАТ «Дніпростальконструкція». Провести перевірку первинних документів, на підставі яких була видана довідка від 17.03.2016 року та встановити наявність права у ПАТ «Дніпростальконструкція» на видачу цієї довідки, неможливо, оскільки підприємство не дає згоди на проведення перевірки (а.с.26-27).

Не погодившись з такими діями пенсійного органу, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах. З врахуванням встановлених фактів на аналізуючи зазначені норми законодавства, суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на призначення йому пенсії, на підставі чого порушене право підлягає судовому захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Судова колегія звертає увагу, що приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, судом першої інстанції не визначено, який саме вид пенсії пенсійний орган зобовязаний призначити позивачу та з якої дати.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до п.«б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, закон повязує виникнення права на пільгову пенсію за весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за результатами атестації робочого місця.

Згідно розділу XXIX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і звязку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» Списку №2, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 правом на пільгову пенсію користуються монтажники по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу» для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як зазначалось вище, позивач в період з 08.09.1980 року по 20.06.1988 року працював в Дніпропетровському спецуправлінні №101 тресту «Дніпростальконструкція» на посаді монтажника по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій 4-го розряду, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Вказана посада відноситься до Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію га пільгових умовах та в пільгових розмірах, які діяли на час праці позивача.

У відповідних записах в трудовій книжці містяться періоди роботи, професія, яка входить до переліку професій, зазначених у Списку № 2, місце роботи, печатки, підписи, номери відповідних наказів.

З відповіді пенсійного органу вбачається, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено що позивач працював на посадах, передбачених списками повний робочий день, а тому право на пільгових умовах у позивача відсутнє.

Колегія суддів звертає увагу, що питання щодо зарахування вказаного періоду з 08.09.1980 року по 20.06.1988 року до пільгового стажу, як то і наявність достатнього пільгового стажу для призначення пенсій відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійним органом взагалі не розглядалось та рішення з цього питання відповідною комісією не приймалось.

У звязку з наведеним, вимоги адміністративного позову про визнання незаконним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, викладене в листі від 15.09.2016 року №8696/06/12, задоволенню не підлягають.

Стосовно позовним вимог про зобовязання відповідача призначити йому пенсію на основі наданих відповідно до розписки-повідомлення документів від 16.06.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно із пунктами 3, 6, 15 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 року за №1231/13105, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Завданням Комісії є, зокрема, розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше пяти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, обєднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.

Отже, до функцій та повноважень Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, віднесено розгляд та вирішення заяв саме про підтвердження пільгового стажу.

Проте, відповідачем без відповідного рішення Комісії про підтвердження пільгового стажу, було вирішено питання про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, при відсутності рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо підтвердження (не підтвердження) періоду роботи з 08.09.1980 року по 20.06.1988 року на пільгових умовах за Списком №2, пенсійний орган - Центральне обєднане УПФУ в м.Дніпрі не розраховував пільговий стаж позивача з урахуванням спірного періоду роботи, та рішення щодо заяви ОСОБА_1 від 16.06.2016 року відповідно до Порядку №18-1 взагалі не приймалось.

Таким чином, вимоги адміністративного позову щодо визнання рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії та зобовязання відповідача призначити пенсію, є передчасними.

Таким чином, позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки заявлені ним вимоги не були предметом розгляду в пенсійному органі та за ними рішення таким органом не приймалось, у звязку з чим заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Проте, з урахуванням вимог частини 2 статті 9 КАС України для ефективного захисту прав та інтересів позивача, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2016 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п.2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами п.3 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2017 року у справі №200/8001/17 задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2017 року у справі №200/8001/17 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з прийняттям відповідного рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 січня 2018 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: В.А. Шальєва