Справа № 331/7287/17(2-а/331/239/2017)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2018 року справа № 331/7287/17(2-а/331/239/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А., суддів: Малиш Н.І. Баранник Н.П. , розглянувши в м. Дніпро в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2017 року (суддя Жукова О.Є.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2017 року позов задоволено.

Суд постановив визнати протиправними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити з дня звернення з відповідною заявою від 28.09.2017 року та виплачувати ОСОБА_1, на підставі раніше отриманих необхідних для призначення пенсії довідок прокуратури Запорізької області пенсію за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року у розмірі 60% від суми заробітної плати, без обмежень та оподаткування.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у тому числі і ч. 19 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697- VII «Про прокуратуру».

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» після 01 червня 2015 року, відповідач правомірно відмовив позивачу у призначення пенсії відповідно до вимог Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697- VII «Про прокуратуру».

В силу частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі підстави.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 28 вересня 2017 року звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 28.12.2014 №76-ХІІІ.

Листом від 29 вересня 2017 року за № 350/М-9 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії, з посиланням на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, у зв'язку з неприйняттям до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються за Законом України «Про прокуратуру», а тому пенсії в порядку на умовах, визначених цим законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII (який набрав чинності з 15.07.2015), визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 цього закону, але ці норми не регулюють спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі.

Отже положення ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які визначали умови та порядок призначення пенсії працівникам прокуратури втратили чинність з дня набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Станом на 28 вересня 2017 року ( момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років) діяли нові норми щодо призначення пенсії працівникам прокуратури, які визначені ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, якими передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

В листі № 350/М-9 від 29 вересня 2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зазначило, що стаж позивача, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років становить: 22 роки 11 місяців 23 дні загальний стаж враховано по 31.08.2017 по який сплачено страхові внески та 14 років 4 місяці на прокурорських посадах.

Враховуючи те, що позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугою років 28 вересня 2017 року та на час звернення він продовжував працювати на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області, що підтверджується записами трудової книжки (а.с. 22), колегія суддів дійшла висновку, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою до відповідача про призначення пенсії позивач мав необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, тому відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості субєкта владних повноважень, протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Посилання відповідача на скасування норм щодо пенсійного забезпечення, передбаченого в Законі України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, на підставі пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII є помилковим, оскільки станом на 01.06.2015 цей закон не набрав чинності. На цей час був чинним саме Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XIII, норми щодо пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих якого і втратили чинність, а Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII відповідно до п.1 Розділу XII Прикінцеві положення набрав чинності з 15.07.2015 року, тобто після 01.06.2015 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугою років у розмірі 60% від суми заробітної плати, без обмежень та оподаткування колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм чинного законодавства України призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду України. Рішення Пенсійним фондом щодо відсотку не приймалось, тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугою років у розмірі 60% від суми заробітної плати, без обмежень та оподаткування є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії в частині зобовязання призначити пенсію у розмірі 60% від суми заробітної плати, без обмежень та оподаткування скасувати та в цій частині відмовити в задоволенні позову.

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник