Справа № 591/6687/17
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6687/17
Провадження № 2-а/591/98/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції України в Сумській області, інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

21.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_3 від 14.08.2017 року серії БР № 851522 він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за те, що 14.08.2017 року о 17-33 годині в м. Суми по вул. Р.Линтварьових водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, вчинив обгін ближче 50 м від пішохідного переходу, а також на момент перевірки документів не надав та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ґ ПДР України.

Позивач вважає, що дана постанова є необґрунтованою, так як він не порушував правила ПДР, в постанові невірно вказана вулиця, інспектор поліції не надав позивачу доказів вчинення ним обгону, не ознайомив з постановою і не надав копію, а страхового полісу інспектор взагалі не просив надати. При винесенні постанови інспектором не були зясовані жодні обставини, а всі пояснення позивача були проігноровані. Тому позивач просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, наполягав на тому, що він не здійснював обгін ближче 50 м від пішохідного переходу, також вказав, що інспектор не просив позивача надати страховий поліс, і що відсутні докази скоєння ним даного правопорушення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти позову. Відповідач надав письмовий відзив, суть якого полягає в тому, що 14.08.2017 року згідно з розстановкою сил та засобів УПП в м. Суми інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_3 (далі відповідач) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспектором поліції ОСОБА_4 Під час несення служби відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювався контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками. Близько 17-33 години 14.08.2017 року по вул. Р. Линтварьових відповідачем було виявлено автомобіль ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_2, водій якого здійснив обгін ближче 50 м від пішохідного переходу, чим порушив п. 14.6 ПДР. Відповідач підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, до яких зауважень не виникло, а також страховий поліс, який поліцейський має права вимагати в особи, якщо є достатньо підстав вважати, що особа вчинила правопорушення. Однак позивач на вимогу не надав страховий поліс, оскільки не мав його при собі. Відповідачу було розяснено, що за відсутність страхового полісу у водія передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, розяснено ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справа буде розглянута на місці скоєння правопорушення. Була складена постанова № БР 851522, яка була оголошена позивачу. Відповідач зазначив, що факт вчинення позивачем першого правопорушення зафіксовано на відеокамеру, розташовану у службовому автомобілі, а процес провадження в справі про адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру, та надав відповідний відеозапис на підтвердження свого відзиву.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_3 від 14.08.2017 року серії БР № 851522 ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за те, що 14.08.2017 року о 17-33 годині в м. Суми по вул. Р.Линтварьових водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, вчинив обгін ближче 50 м від пішохідного переходу, а також на момент перевірки документів не надав та не мав при собі полісу обовязково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ґ ПДР України (а.с.8).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України в редакції від 03.10.2017 року, позовну заяву щодо оскарження дій та рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Позивач надав докази того, що копію постанови з державної виконавчої служби він отримав 11.12.2017 року, а позов подав суду 21.11.2017 року (а.с.5,7).

Відповідно до ст. 72 КАС України в редакції від 03.10.2017 року, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в редакції від 03.10.2017 року, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі відповідач проти позову заперечував, та посилався на те, що позивачем у позові повідомлена неправдива інформація, оскільки факти вчинення позивачем обох правопорушень (як обгону в забороненому місці, так і ненадання страхового полісу на вимогу інспектора поліції), зафіксовані на відеозаписі. Крім того, показаннями технічного засобу, що має функції відеозапису, а саме: нагрудної відеокамери зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу працівником поліції ОСОБА_1 в ході бесіди з інспектором поліції визнав факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні судом досліджено наданий відповідачем відеозапис з службового автомобіля, та з нагрудної відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, і суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Дослідивши вказаний доказ, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що йому не були розяснені його права відповідно до ст.268 КУпАП, оскільки з відеозапису видно і чутно, що поліцейським розяснено ОСОБА_1 його права, визначені ст. 268 КУпАП, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він не вчиняв обгін ближче 50 м до пішохідного переходу, оскільки з відеозапису з відеокамери з службового автомобіля це чітко вбачається. Також потім, після його зупинки працівником поліції, на відеозаписі видно і чутно, що інспектор поліції представився, пояснив позивачу причину зупинку автомобіля. На відеозаписі також зафіксовано, що позивач поводився грубо та зухвало в розмові з інспектором поліції. Крім того, з відеозапису вбачається, що інспектор пропонував позивачу надати страховий поліс, однак позивачем ця вимога інспектора не була виконана. В подальшому на відеозаписі видно та чутно, що позивач ОСОБА_1 сам визнає факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення і просить застосувати до нього такий вид стягнення як попередження, пояснюючи, що він є безробітним, а тому розмір штрафу 425 грн. є значним для нього.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Аналогічна норма передбачена і підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України.

Відтак, чинним законодавством встановлено безумовний обов'язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особою, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Згідно з пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Згідно з статтею 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких і поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що працівники поліції вправі здійснювати контроль за наявністю у водія поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів як при складенні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, так і при зупинці транспортного засобу за наявності для того законних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2017 року поліцейським роти №2 УПП у м. Суми ОСОБА_3 відносно позивача була складена постанова, з якої вбачається, що позивач вчинив обгін ближче 50 м від пішохідного переходу, і не мав при собі полісу обов'язкового страхування, а адміністративне стягнення було накладено тільки за одне правопорушення, а саме: за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що він не надав на вимогу та не мав при собі полісу обов'язкового страхування, чим порушив вимоги п.2.1.ґ Правил дорожнього руху.

Такі дії інспектора поліції є правомірними і відповідають положенню ст. 36 КУпАП, щодо правил накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

Відтак, суд вважає, що у інспектора поліції були наявні достатні підстави для зупинення транспортного засобу, на якому рухався позивач, що в свою чергу зумовило виникнення в нього права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред'явлення полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Матеріалами справи підтверджено, що на вимогу працівника поліції позивач не надав працівнику поліції діючий поліс для перевірки.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що інспектор взагалі не вимагав надати страховий поліс, оскільки ці доводи повністю спростовуються відеозаписом.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв в порядку та в межах повноважень, визначених Законом та Конституцією України.

Суд вважає, що у відповідача були підстави вимагати у позивача предявлення ним страхового полісу, оскільки автомобіль позивача було зупинено в звязку з порушенням водієм ПДР.

Судом встановлено, що стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. накладено на позивача в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

Таким чином, в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 288, 293 КпАП України, ст.ст. 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3, РНОКПП НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до Управління патрульної поліції України в Сумській області, місце знаходження: м. Суми, вул. Білопільський Шлях, 18/1, інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_3, місце знаходження: м. Суми, вул. Білопільський Шлях, 18/1, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судове рішення проголошено та підписано 17.01.2018 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова