Справа № 243/9247/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року справа №243/9247/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Сухарька М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 4 грудня 2017 року (повний текст складено 4 грудня 2017 року в м. Слов'янськ) у справі № 243/9247/17 (суддя в 1 інстанції - Сидоренко І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Управлінні. До квітня місяця 2016 року вона отримувала пенсію. У травні 2016 року виплати позивачу припинилися.

З призупиненням виплати пенсії Управлінням позивач не згодна, вважає такі дії протиправними з наступних підстав.

Ні Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), ні Законом України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII), ні будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

За таких обставин позивач вважає, що має право на поновлення виплати пенсії за віком, починаючи з травня 2016 року.

Виплата пенсії позивачу зупинена без винесення певного рішення відповідачем, тобто вчинені дії, які порушують її право на соціальний захист.

Також з огляду на те, що з пенсії позивача грошові кошти були утримані з вини відповідача, вважає, що вони в будь-якому разі підлягають поверненню позивачеві у спосіб, передбачений ст.47 Закону № 1058-ІV, а саме, за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Окрім того, згідно з ч.2 ст. 46 Закону № 1058-ІV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Оскільки несвоєчасність виплати позивачеві частини доходів сталася саме з вини відповідача, вважає дії відповідача неправомірними, такими, що порушують її права, а відтак її право підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача поновити їй виплату пенсії з травня 2016 року, зобов'язання виплатити їй створену заборгованість по виплаті пенсії з травня 2016 року з урахуванням компенсації втрати частини доходу.

Просила суд визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати Управління поновити їй нарахування та виплату пенсії, починаючи з травня 2016 року та стягнути на її користь з відповідача компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати з 01.05.2016 по день стягнення компенсації.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 4 грудня 2017 року у справі № 243/9247/17 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління щодо невиплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сплатити заборгованість за період, починаючи з 1 березня 2016 року.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Зобов'язано Управління здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в період з 1 березня 2016 року по день стягнення компенсації.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що кожен громадянин України має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що необхідно визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком з березня 2016 року, зобов'язати відповідача відновити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком з березня 2016 року та виплатити заборгованість, відповідно до вимог частини 1 статті 47 Закону № 1058-ІV.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій вказав, що підзаконними нормативно-правовими актами передбачені підстави для припинення фінансування з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування органів державної влади на тимчасово неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, переміщення осіб з району проведення антитерористичної операції, взяття їх на облік та проведення всіх соціальних виплат на контрольованій території виключно за Фактичним місцем проживання (перебування).

Крім того, підпунктом 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 365 від 08.06.2016, визначено підстави припинення соціальних виплат, серед яких і отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Таким чином, апелянт наголошує на тому, що на час звернення позивача із даним позовом до суду вищенаведеною постановою Кабінету Міністрів України чітко визначений порядок припинення пенсії внутрішньо переміщеним особам.

При цьому, можливість одержання пенсії на особові рахунки, відкриті в інших банківських установах, не передбачена. Управління наголошує, що розрахункового рахунку, відкритого у відповідній установі банку, ОСОБА_1 до Управління не надавала.

Припиняючи виплату пенсії позивачу, Управління зазначає, що діяло на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» та постанови КМУ від 08 червня 2016 року № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Беручи до уваги вищевикладене, вважає, що Управління виконувало свої функції в межах чинного законодавства.

На підставі вищенаведеного вважає, що вимоги ОСОБА_1 безпідставні та суперечать чинному законодавству і як наслідок не підлягають задоволенню, оскільки позивач з часу припинення виплат не зверталась до Управління із заявою про їх поновлення, розрахункового рахунку, відкритого у АТ «Ощадбанк», не надавала.

Відповідач просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком, що підтверджено Пенсійним посвідченням, НОМЕР_1, виданого Пенсійним фондом України (а. с. 7).

Відповідачем визнається та обставина, що ОСОБА_1 08.06.2015 звернулася до Управління з заявою про запит пенсійної справи та прийняття на облік по матеріалам пенсійної справи.

Розпорядженням Управління від 18.06.2015 позивача взято на облік.

У лютому 2016 року до Управління надійшов Лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.02.2016 разом з інформацією, що надана Службою Безпеки України для опрацювання. За результатом проведеної роботи пенсійні виплати громадянам, відповідно до наданого списку, призупинені до з'ясування.

Таким чином, Управлінням на підставі Листа Головного управління ПФУ в Донецькій області від 29.02.2016 та інформації, що надана Службою Безпеки України, виплату пенсії позивачу призупинено з 01.03.2016.

Таким чином, судом з достовірністю встановлено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, перебуває на обліку у Управлінні та отримує пенсію за віком. З 1 березня 2016 року відповідачем припинено виплату пенсії позивачу.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачу з 1 березня 2016 року, на підставі не підтвердження її місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Управлінням не приймало жодних рішень про припинення виплати пенсії позивачу з 01.03.2016.

Застосування пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, з врахуванням також приписів Закону № 1706-VII, не можливо, з огляду на наступне.

Цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зміна місця проживання тощо.

Інші пункти ч.1 ст. 49 Закону № 1058-VI в спірних правовідносинах також не мають місця. Зміна місця проживання не свідчить про те, що призначення пенсії відбулось на підставі недостовірних документів.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з березня 2016 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_1, в тому числі шляхом зобов'язання поновити нарахування та виплату позивачу пенсію за віком та сплатити заборгованість за період, починаючи з 1 березня 2016 року.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 4 грудня 2017 року у справі № 243/9247/17 за позовом ОСОБА_1 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 16 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

М.Г.Сухарьок