Справа № 826/1792/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/1792/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А. С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доДепартаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправними дії Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.09.2016 про надання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею до 0, 10 га для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд у межах міста Києва;

- зобов`язати Київську міську раду винести на найближчому пленарному засіданні сесії і розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2016 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах міста Києва орієнтовною площею до 0, 10 га у порядку і в строки, встановлені чинним законодавством, та за результатами розгляду клопотання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є учасником антитерористичної операції. На заяву від 15.09.2016 про надання йому, як учаснику антитерористичної операції, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Києві та передати у власність зазначену земельну ділянку отримав лист Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що не є ані відмовою у задоволенні, ані задоволенням його заяви. В той же час, позивач, як учасник бойових дій, має, на його думку, право на першочергове виділення земельної ділянки для будівництва, а питання такого виділення до повноважень Департаменту не відноситься, так як є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування.

Відповідач - Київська міська рада надіслав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких висловив позицію про необґрунтованість позовних вимог, оскільки розгляд клопотання було здійснено Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на виконання доручення заступника міського голови секретаря Київради від 15.09.2016 № 08/К-10965, а повноваження Департаменту розглядати відповідні клопотання надано рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 № 63/9120 «Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві» та Положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), затвердженого рішенням Київської міської ради № 182/342 від 19.12.2002.

Окремо відповідач зауважив, що до клопотання позивачем не було надано графічних матеріалів з бажаним місцем розташування земельної ділянки, з огляду на що відповідачем зроблено висновок, що надані графічні матеріали не відповідають вимогам законодавства, так як не дають змоги відповідачу встановити місце розташування земельної ділянки.

Також відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи без його участі.

Департаментом земельних ресурсів Київської міської ради (КМДА) подано до суду заперечення, в яких зазначено, що розглядаючи клопотання позивача, відповідач виконував делеговані повноваження, надані йому Київською міською радою. Протиправних дій у цьому не вбачається, оскільки листом не було відмовлено позивачу, а лише повідомлено про наявні земельні ділянки для учасників АТО та яким законодавством це передбачено. Оскільки до клопотання не було додано графічних матеріалів з бажаним місцем розташування земельної ділянки, відповідач діяв у відповідності до частин 3, 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також в листі було повідомлено, що плани зонування не розроблялися взагалі, а детальні плани території розроблено орієнтовно на 10 15 % території міста і ці землі вже мають своїх власників (користувачів), тому надання земельної ділянки для будівництва є неможливим, так як суперечить вимогам вищезазначеного Закону України.

14.12.2017 до суду надійшов відзив позивача на заперечення Департаменту, в яких зазначено, що всі вищепроцитовані відповідачем норми свідчать про обов`язок останнього готувати та подавати проекти рішень до Київської міської ради, проте, Департамент відповідного рішення не підготував, а, перебравши на себе повноваження органу місцевого самоврядування, самовільно прийняв рішення, на що вищезазначеними правовими актами не уповноважений.

Також позивач зазначив, що бажаним місцем розташування його потенційної земельної ділянки є місто Київ. Зазначити більш конкретне місце позивач позбавлений можливості через відсутність планів зонування територій. Доводи про відсутність вільних земельних ділянок відповідач не підтвердив жодними належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні 14.12.2017 представники позивача позов підтримали у повному обсязі, представник відповідача - Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради (КМДА) проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 29.07.2015 безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпечує її проведення, захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей на підставі посвідчення про відрядження № 673 від 28.07.2015, згідно довідки командира військової частини польової пошти В2968 Міністерства оборони України (а. с. 18).

15.09.2016 позивач звернувся до Київської міської ради з заявою про надання йому, як учаснику антитерористичної операції, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Києві та передати у власність зазначену земельну ділянку (а. с. 19).

До заяви позивачем додано копії ідентифікаційного номеру, паспорта, документа, що засвідчує участь в АТО, посвідчення учасника бойових дій.

Вказану заяву отримано відповідачем Київською міською радою 15.09.2016 та зареєстровано за вх. № 08/К-10965.

Листом від 27.10.2016 № 057024-08/К-10965-11083 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача, що його заяву розглянуто Департаментом на виконання доручення заступника міського голови секретаря Київради Прокопіва В. В. від 15.09.2016 № 08/К-10965 (а. с. 20 22).

У листі позивача повідомлено про те, що першочергово міською владою опрацьовується питання передачі у власність земельних ділянок сім`ям загиблих (померлих) киян учасників АТО за рахунок земель комунальної власності міста Києва, по яких розроблені детальні плани території відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Рішенням Київської міської ради від 14.04.2016 № 332/332 передано 84 громадянам вказаної категорії земельні ділянки у власність у селищі Биківня Деснянського району м. Києва. Детальний план території селища Биківня розроблено та затверджено рішенням Київради від 14.04.2016 № 330/330.

У відповідності до вимог частин 3, 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб та зміна їх цільового призначення забороняється.

У м. Києві плани зонування не розроблялися взагалі, а детальні плани території розроблені орієнтовно на 10 15 % території міста і ці землі вже мають своїх власників (користувачів).

Також листом позивача повідомлено, що для отримання земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва учаснику АТО необхідно подати відповідне клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

В той же час, Генеральним планом міста Києва та проектом планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженим рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804, не передбачено нових територій для малоповерхової садибної забудови.

У листі також зазначено, що відповідно до графіку оперативного надання інформації стосовно киян, учасників АТО, Департаментом надано інформацію про заяву позивача до КМДА.

Вважаючи зазначені дії Департаменту та бездіяльність Київради протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Крім того, у відповідності до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, в тому числі, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Законом, що визначає забезпечення права на землю громадянам є Земельний кодекс України.

У відповідності до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що питання безоплатної передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, тобто, Київської міської ради.

Посилання відповідачів на наявність у Київської міської ради законодавчого права делегувати свої повноваження судом до уваги не приймаються, позаяк, рішення Київської міської ради від 28.02.2013 № 63/9120 «Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві» та Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), затверджене рішенням Київської міської ради № 182/342 від 19.12.2002, не мають статусу законів.

В той же час, нормами Конституції України, що мають пряму дію, зокрема статтею 14, чітко визначено, що набуття права власності на землю здійснюється виключно відповідно до закону.

Відтак, доводи відповідачів щодо передачі компетенції шляхом делегування повноважень є безпідставними, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що Київською міською радою допущено протиправну бездіяльність щодо порядку розгляду заяви позивача.

Відповідно, Департаментом вчинено протиправні дії, якими порушено порядок розгляду заяви позивача.

Враховуючи, що Київською міською радою пропущено місячний строк розгляду заяви від 15.09.2016, суд з метою відновлення порушених прав позивача, вважає правомірними заявлені позовні вимоги щодо зобов`язання Київської міської ради розглянути таку заяву.

Суд також звертає увагу на приписи абзацу третього ч. 7 ст. 118 ЗК України, якими визначено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказаною нормою закріплено принцип «мовчазної згоди», згідно якого позивач має право розпочати виготовлення проекту землеустрою після спливу місячного терміну з моменту отримання органом місцевого самоврядування відповідного клопотання.

В той же час, існування цього принципу у межах спірних відносин не означає відсутність у позивача законного права отримати відповідне рішення органу місцевого самоврядування за результатами розгляду заявленого клопотання навіть після сплину місячного строку.

Додатково суд звертає увагу на соціальний статус позивача, що визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551).

У відповідності до п. 19 ст. 6 Закону № 3551 учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно п. 14 ст. 12 Закону № 3551 учасникам бойових дій (статті 5, 6) надається першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Вказаний статус гарантує позивачу привілейоване право порівняно з іншими громадянами на отримання у власність земельної ділянки в розрізі черговості.

Також суд вважає безпідставним посилання Департаменту на ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, відповідно до п. 3 якої у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Як вбачається з публічного геопорталу Міської інформаційно-аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності (МІАС ЗМД) «Містобудівний кадастр Києва» (http://mkk.kga.gov.ua/), на території міста Києва існують затверджені Київською міською радою детальні плани територій, що спростовує обґрунтування правомірності дій відповідача вказаною нормою.

Щодо доводів Департаменту про неподання позивачем графічних матеріалів з бажаним місцем розташування земельної ділянки, суд зауважує, що у відповідності до ч. 5 ст. 5 Р. ІІ Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 № 63/9120 (втратив чинність на підставі рішення Київської міської ради від 20.04.2017 № 241/2463), у разі надходження до Департаменту земельних ресурсів клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з доданими документами, які не відповідають складу та змісту документів, встановлених цією статтею, або не дають можливості розглядати клопотання по суті (подано недостатньо відомостей та документів щодо правового статусу майна, розташованого на земельній ділянці, графічні матеріали не відповідають вимогам цієї статті), Департамент земельних ресурсів через приймальню Київради з земельних питань повертає їх зацікавленій особі на доопрацювання.

У випадку повернення клопотання Департамент земельних ресурсів письмово зазначає про підстави такого повернення.

Після усунення зацікавленою особою зазначених Департаментом земельних ресурсів недоліків повторне повернення клопотання не допускається.

У той же час, Департамент на доопрацювання документів позивачу не повертав, що позбавляє відповідача можливості обґрунтовувати свої заперечення вказаною обставиною.

У свою чергу, з вищенаведених норм випливає, що відповідач Київська міська рада, як уповноважений законом розпорядник землями комунальної власності наділений дискреційними повноваженнями щодо вирішення цього питання.

Як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на наведене, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 вересня 2016 року, зареєстрованої за вхідним номером 08/К-10965.

3. Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 вересня 2016 року, зареєстрованої за вхідним номером 08/К-10965, про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах міста Києва площею 0, 10 га.

4. Зобов`язати Київську міську раду () винести на найближче пленарне засідання сесії і розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 15 вересня 2016 року, зареєстровану за вхідним номером 08/К-10965, про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах міста Києва площею 0, 10 га у порядку і в строки, встановлені чинним законодавством.

5. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання її копії повного тексту.

Суддя А.С. Мазур