Справа № 263/15090/17
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження№2-а/263/93/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області щодо відмови в перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) протиправними; зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області здійснити перерахунок визначеного йому розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% заробітної плати (суддівської винагороди) з виплатою недоотриманої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування вимог позову позивач посилається на те, з 09.02.2017р. йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Однак, отримавши повідомлення заступника начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя в Донецькій області №15650/02 від 11.08.2017р., він дізнався, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не був зарахований час його роботи на посадах прокурора тривалістю 5 років 11 місяців 7 днів, а тому щомісячне довічне грошове утримання йому призначено в неналежному (меншому) розмірі. 14.09.2017 року він звернувся до начальника Центрального об'єднаного УПФУ м.Маріуполя в Донецькій області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, встановивши його у розмірі виді 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, та здійснити виплату недоплати до цього грошового утримання, починаючи з лютого 2017 року, з дати призначення щомісячного грошового утримання. В.о. начальника Центрального об'єднаного УПФУ м.Маріуполя в Донецькій області листом від 17.09.2017р. №19379 відмовила в задоволенні його заяви, мотивуючи це тим, що розмір щомісячного довічного грошового утримання було визначено в розмірі 80% суддівської винагороди у відповідності до чинного законодавства. Вважає такі дії відповідача щодо відмови в перерахунку йому розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними та просить здійснити перерахунок визначеного йому розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% заробітної плати (суддівської винагороди) з виплатою недоотриманої суми з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала суду письмові заперечення на позов, у яких просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що з 09.02.2017 року ОСОБА_2 було призначено пенсію - довічне грошове утримання судді згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відсоток довічного грошового утримання склав 80 %. Довічне грошове утримання складає 25600,00 грн. Розмір пенсії - 20480,00 грн. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень п. 25 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України. 2010 року,№№ 41-45. ст. 529; 2015 р. №№ 18-20. ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Згідно ст. 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді)арбітражних судів України, державного арбітра, колишнього Державного арбітра України,арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітражах колишнього РСФСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного суду України право на відставку і виплаті вихідної допомоги, зараховується стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби. Таким чином стаж на посаді судді Якубенко О.Б. склав 14 років 10 місяців 02 дні.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20.11.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії за період з лютого 2017 року по 16.05.2017 року залишений без розгляду. Провадження у справі відкрите за період з 17.05.2017 року.

Згідно з довідкою, наданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області 26.01.2017 року за вих. № 03733/17, стаж роботи, що надав право виходу ОСОБА_2 у відставку, складається з наступного: 1) служба у лавах Збройних сил СРСР 05 років 04 місяці 11 днів (01.08.1985-22.06.1990р.р.); 2) робота на посаді помічника прокурора Приморського району м. Маріуполя - 05 років 11 місяців 07 днів (10.01.1996-05.12.2001р.р.); робота на посаді судді Куйбишевського районного суду м. Донецька 14 років 10 місяців 00 днів (17.12.2001-17.10.2016р.р.). Усього стаж роботи станом на 17.10.2016 року становить 26 років 01 місяць 18 днів.

З 09.02.2017 року ОСОБА_2 було призначено пенсію - довічне грошове утримання судді згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відсоток довічного грошового утримання склав 80%. Довічне грошове утримання складає 25600,00 грн. Розмір пенсії - 20480,00 грн.

Згідно особового рахунку 824123 ОСОБА_4 та відповіді з Центрального обєднаного управління ПФУ України м.Маріуполя Донецької області від 17.09.2017 року № 19379/02 ОСОБА_2 нараховане довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати судді на підставі ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 року, з урахуванням стажу роботи безпосередньо на посаді судді 14 років 10 місяців 02 дні, при цьому відповідач не зазначив причин не врахування в стаж роботи судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання періоду роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури та період проходження строкової військової служби.

Статтею 19 ОСОБА_5 України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_5 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Статтею 46 ОСОБА_5 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення ОСОБА_6 Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

На час звернення ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції із заявою про звільнення з посади судді у відставку діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 7 липня 2010 року. Відповідно до пункту 11 Перехідних положень цього Закону судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 7 липня 2010 року зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів».

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону України «Про статус суддів» кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Частиною 4 зазначеної статті було передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді; що за кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж до 90% заробітку судді; щодо стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно абзацу 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Такий порядок вирахування стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, закріплено і у пункті 11 Перехідних положень Закону України №2453-VI,2010 року, які передбачали, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент звернення ОСОБА_2 з заявою про звільнення з посади судді у відставку, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці час роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури та календарний період проходження строкової військової служби.

Статтею 58 ОСОБА_5 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 ОСОБА_5 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_5 України.

За приписами статей 21, 22 ОСОБА_5 України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 ОСОБА_5 України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується ОСОБА_5 і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_5 України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

22.05.2008 року ОСОБА_6 Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 ОСОБА_5 України, ОСОБА_6 Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким "…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". ОСОБА_6 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_6 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_6 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

До спірних правовідносин мають відношення вимоги абзацу третього пункту 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 04.06.2016 року: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).»

Таким чином, суд вважає, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати період служби в лавах Збройних сил СРСР з 01.08.1985 року по 22.06.1990 року; період роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури Донецької області з 10.01.1996 року по 05.12.2001 року, що дає право на отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про визнання дій Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_2 з 17 травня 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) протиправними та зобовязання Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області здійснити перерахунок визначеного ОСОБА_2 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% заробітної плати (суддівської винагороди) з виплатою недоотриманої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 17 травня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 64, 92 ОСОБА_5 України, ст.ст. ст.ст. 8, 9, 77, 90, 139, 205, 241-246, 295 КАС України, Законом України "Про судоустрій і статус суддів", Постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», Указом Президента України № 584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_2 з 17 травня 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) протиправними.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області здійснити перерахунок визначеного ОСОБА_2 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% заробітної плати (суддівської винагороди) з виплатою недоотриманої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 17 травня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 15.01.2018 року.

Суддя С.В.Кулик