Справа № 804/2888/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2017 рокусправа № 804/2888/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Дурасової Ю.В.

судді: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2017 (суддя Букіна Лілія Євгенівна, дата складання повного тексту 17.07.2017)

у справі за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уют-2011" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уют-2011" про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач не виконав вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", щодо працевлаштування інвалідів, внаслідок чого до нього були застосовані адміністративно-господарські санкції у розмірі 113396,84 грн. та які відповідач не сплатив до 18.04.2017 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що роботодавець вжив необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, отже, застосування у такому випадку адміністративно-господарських санкції за невиконання нормативу робочих місць є таким, що суперечить чинному законодавству України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем (Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи; порушено ст. 19, 20 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що у діях ТОВ "Уют-2011" відсутній склад адміністративно-господарського правопорушення, оскільки створені робочі місця для інвалідів у кількості 16 робочих місць; подавалися протягом 2016 року звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інсчтанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариством "Уют 2011" подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт за формою 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів" за 2016 рік, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 10.02.2007 року №42. Відповідно звіту середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача у 2016 році становила 405 осіб.

Відповідач як роботодавець, що використовує найману працю 405 осіб, тому зобов'язаний забезпечити встановлення нормативу 16 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, про що зазначено саме відповідачем у звіті за формою №10-ПІ за 2016 рік.

Ці обставини неоспорені в суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", норми Господарського кодексу України, норми Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.09.2005 року № 286, норми "Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У відповідності до статті 19 Закону "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що середньооблікова чисельність штатних працівників визначається відповідно до Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.09.2005 року № 286.

Відповідачем працевлаштовані 13 інвалідів, не працевлаштовані - 3 інваліда, що підтверджується даними звіту підприємства за формою № 10-ПІ за 2016 рік. Як зазначено вище, вказана кількість працевлаштованих інвалідів визначається відповідно до Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.09.2005 року № 286.

Слід зазначити, що Порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, контролю за виконанням нормативів робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту та сплати ними адміністративно-господарських санкцій, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

"Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70, визначена процедура подання підприємствами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць вакантних посад для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості. Згідно пункту 2 вказаного Порядку інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до частини 8 статті 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Обов'язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені частиною 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а саме: виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць; створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством; надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів; звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року №1836 "Про реалізацію статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" потреба у створенні інваліду, зареєстрованому в державній службі зайнятості як безробітний, спеціального робочого місця або ділянки виробничої площі та вимоги до них встановлюються індивідуальною програмою реабілітації.

Про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів роботодавці повідомляють територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів шляхом подання статистичної звітності у формі №10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року №42, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2007 року за №117/13384.

При цьому, про наявність вакантних місць роботодавці повідомляють територіальний орган Державної служби зайнятості України, направляючи звітність у формі №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 року за №988/23520.

Згідно із пунктом 2.1 Порядку заповнення звіту форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем у 2016 році подавалась звітність за формою №3-ПН до служби зайнятості від 29.01.2016 року, 25.02.2016 року, 25.03.2016 року, 25.04.2016 року, від 25.05.2017 року, 24.06.2016 року, 25.07.2016 року, 25.08.2016 року, 26.09.2016 року, 25.10.2016 року, 25.11.2016 року, 12.12.2016 року, у яких відповідач заявляв про необхідну для працевлаштування кількість інвалідів.

При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Так, елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Таким чином, роботодавець вжив необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, отже, застосування у такому випадку адміністративно-господарських санкції за невиконання нормативу робочих місць є таким, що суперечить чинному законодавству України.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач вжив достатніх передбачених чинним законодавством заходів, направлених на забезпечення працевлаштування інвалідів та уникнення встановленої законом відповідальності.

Це є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача не були порушені.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 р. - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 19.12.2017 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 в порядку та строки передбачені ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19.12.2017.

В повному обсязі постанова виготовлена 22.12.2017року.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко