Справа № 826/17761/16
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 січня 2018 року 11 год. 05 хв. № 826/17761/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1) з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі також - відповідач 1, уповноважена особа Фонду Славкіна М.А.) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - відповідач 2, Фонд), в якому просив: поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для подачі заяви про відшкодування позивачу суми вкладів в ПАТ «ВіЕйБі Банк», яка перевищує 200 000 грн. та на даний час не виплачена позивачу; зобов'язати відповідачів прийняти заяву про повернення позивачу суми вкладу у розмірі 178 705,90 грн. та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, до якого внести заяву позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він по суті є кредитором банку, проте із заявою про визнання його кредитором ПАТ «ВіЕйБі Банк» та включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів вчасно не звернувся. Позивач пояснив, що встановлений строк для пред?явлення кредиторських вимог був пропущений з поважних причин, а саме: ОСОБА_1 є інвалідом першої групи «А» з дитинства та постійно знаходиться вдома, не може самостійно пересуватися і сам себе не обслуговує. Позивач не виписує такі періодичні видання як: «Голос України» та «Урядовий кур?єр», а також не користується Інтернетом. У зв?язку з цим, йому та його рідним (сестрі, яка також є інвалідом з дитинства, та матері) не було відомо про встановлений строк для подання кредиторських вимог до банку. При цьому позивач підтверджує, що із загальної суми його вкладів, він отримав за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000 грн.

У призначеному судовому засіданні 05.12.2017 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, а представники відповідачів заперечували проти позову в усному порядку. Крім того, у матеріалах справи наявні письмові заперечення представника Фонду, в тексті яких відповідач 2 вказує на необгрунтованість позовних вимог з тих мотивів, що повноваження щодо складання, внесення змін до реєстру акцептованих вимог надані уповноваженій особі Фонду, а не самому Фонду.

На підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України 05.12.2017 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Суд встановив, що у 2014 році між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 було укладено ряд договорів банківського вкладу, а саме: договір банківського вкладу «Марафон лояльності_максимум доходу_ЕСП» № 809630/2014 та договір банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764956/2014. Відповідно до цих договорів ОСОБА_1 розмістив у ПАТ «ВіЕйБі Банк» на вкладних рахунках № 1613 і № 1612 валютні кошти на загальну суму 25 000 дол. США.

Обставини щодо внесення позивачем валютних коштів у зазначеній сумі на вказані вкладні рахунки визнаються сторонами.

В подальшому, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») віднесено Національним банком України (далі - НБ України) до категорії неплатоспроможних, про що видано постанову Правління НБ України від 20.11.2014 року № 733.

На підставі згаданої постанови Правління НБ України від 20.11.2014 року № 733 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в той же день прийнято рішення № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Джуса Юрія Микитовича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) № 128 з 24.11.2014 повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» передано Славкіній Марині Анатоліївні.

Згодом, відповідно до постанови Правління НБ України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Згідно цього Рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

Публікація відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулася 26.03.2015 року в газеті «Голос Україна» № 54 (6058), про що також було зазначено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (www.fg.gov.ua).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 року № 2013 продовжено строк здійснення процедури ліквідації банку та повноваження ліквідатора до 19.03.2018 року.

В тексті своєї позовної заяви позивач зазначив, що 20.02.2015 року та 08.04.2015 року він отримав через відділення банка-агента - ПАТ «Альфа-Банк» суми коштів у розмірі гарантованої державою суми вкладу (200 000 грн.).

Станом на 20.03.2015 залишок коштів на рахунках позивача складав 178 705 ,90 грн. (що еквівалентно 7 638,95 дол. США).

Дані обставини засвідчуються наявними матеріалами справи та визнаються сторонами.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи Фонду Славкіної М.А. з кредиторськими вимогами в частині сум вкладів, що не були йому відшкодовані за рахунок Фонду.

Своїм листом від 22.02.2016 року № 05-41701 уповноважена особа Фонду Славкіна М.А. повідомила позивача про те, що кредитори Банку мали право подати кредиторські вимоги упродовж періоду з 26.03.2015 року по 24.04.2015 року, однак ОСОБА_1 у вказаний період заяву про визнання його кредитором Банку не подав. З цих мотивів відповідачем 1 прийнято рішення про відмову у включенні кредиторських вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Не погоджуючись за такою відповіддю відповідача 1, та вважаючи свої права і законні інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI.

За змістом ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні..

Згідно з ч. 17 ст. 2 Закону № 4452-VI працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до п. 2 та 4 ч. 3 ст. 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема: визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Частинами 1 і 2 ст. 26 цього Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Крім того, нормою ч. 5 ст. 26 Закону № 4452-VI передбачено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Нормами ч. 1 і 5 ст. 27 Закону № 4452-VI визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Одночасно нормами нормами ч. 2, 3 і 5 ст. 45 цього Закону визначено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з положеннями ст. 48 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

За приписами ч. 1 ст. 49 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Надалі, протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (ч. 2 ст. 49 зазначеного Закону).

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 зазначеного Закону).

В силу приписів норми ч. 8 ст. 49 Закону № 4452-VI вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, наведеними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із майновими (грошовими) вимогами щодо відшкодування коштів в частині перевищення гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми 200 тис. грн. у зв'язку з ліквідацією банку.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів (в тому числі за вкладами) виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду, за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку. Зазначений строк звернення кредиторів з вимогами до банку є присічним та відновленню не підлягає (аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.11.2014 року № К/800/16114/14, від 27.05.2015 року № К/800/252/15, від 25.06.2015 року № К/80065105/14 та від 02.06.2016 року у справі № 803/558-15-а).

Наявні матеріали справи свідчать про те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у відповідності до ст. 26 Закону № 4452-VI було відшкодовано позивачу 200 000 грн. Таким чином вкладником - позивачем, отримано компенсацію по вкладу, наявному в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в межах гарантованої законом суми відшкодування у повному обсязі.

При цьому, вимоги позивача про стягнення решти коштів за договорами банківського вкладу знаходяться поза межами гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами, а тому позивач відповідно до чинного законодавства мав право заявляти уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку впродовж 30-ти днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду.

Натомість позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» із заявою про визнання кредиторських вимог лише у серпні 2016 року.

В текстах своїх позову та додаткових пояснень, позивач пояснив, що він не скористався своїм правом та не звернувся до ПАТ «ВіЕйБі Банк» у тридцятиденний строк (тобто, упродовж періоду з 26.03.2015 року по 24.04.2015 року) з метою включення його до реєстру кредиторів та подальшого задоволення грошових вимог, як це передбачає процедура, визначена ст. 45 Законом № 4452-VI. Зазначений строк був пропущений ним в силу того, що він є особою з вкрай обмеженими фізичними можливостями - є інвалідом з дитинства 1 групи підгрупи «А» та потребує постійного стороннього догляду. Він проживає з матір'ю - ОСОБА_5 та сестрою - ОСОБА_6, яка також є інвалідом з дитинства першої групи. За наведених обставин у позивача та його родини не було можливості відслідковувати інформацію про процедурі ліквідації банку у періодичних виданнях та з Інтернет-джерел.

На підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення з кредиторськими вимогами позивач надав суду наступні документи: копії посвідчень, виданих ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на одержання соціальної допомоги, як інвалідам з дитинства першої групи; копії виписок з актів огляду МСЕК стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_6; копію довіреності від 19.02.2015 року виданої ОСОБА_5 на представництво інтересів ОСОБА_1; копії програм індивідуальних програм реабілітації інвалідів ОСОБА_1 та ОСОБА_6, складених Дрогобицькою міжрайонною МСЕК; оригінал виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1; копії виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_6; оригінал довідки про складу сім?ї; копію виписки з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_5, видану Офтальмологічним відділенням № 2 Львівської обласної клінічної лікарні; копію висновку Діагностичного центру спіральної комп?ютерної томографії ПП «ВЕРУС», виданої за результатами проведеного 30.09.2013 року обстеження ОСОБА_5

Крім того, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_5 від 05.12.2017 року, у якій матір позивача зазначає, що у період з березня по травень 2015 року вона лікувалась у Львівському онкоцентрі, а тому відомості щодо встановлення тридцятиденного строку для подання кредиторських вимог до банку їй були невідомі. Поряд з цим, документальні докази перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні у вказаний період у матеріалах справи відсутні.

За результатами дослідження наданих позивачем документів суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи належних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску ОСОБА_1 тридцяти денного строку для звернення з кредиторськими вимогами до банку з дня опублікування оголошення в газеті «Голос України» (граничний термін звернення до 24.04.2015 року включно).

В даному випадку суд вважає, що у зв'язку із отриманням позивачем 20.02.2015 року та 08.04.2015 року суми гарантованого відшкодування, а також беручи до уваги положення ч. 4 ст. 45 Закону (щодо розміщення оголошення про ліквідацію банку в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів), позивач та його матір, як представник за довіреністю, мали доступ до джерел інформації та володіли інформацією відносно процедур, які застосовуються регулятором до Банку, зокрема, інформації про початок та хід ліквідації Банку.

Крім того, встановлений в ч. 1 ст. 49 Закону № 4452-VI 30-денний строк на заявлення вимог кредитора є присічним та згідно чинного законодавства не передбачено його поновлення чи продовження незалежно від поважності причин.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку, що позивач був повідомлений у встановленому законом порядку та мав можливість звернутися із заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів, однак в установлений Законом термін до банку чи уповноваженої особи Фонду не звернуся, а тому у уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. не було підстав для включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку в силу ч. 8 ст. 49 Закону № 4452-VI .

Таким чином, враховуючи відсутність підстав для включення майнових вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», ознаки протиправних дій та/або бездіяльності відповідачів відсутні.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, ст.ст. 5 - 11, ст. 19, ст.ст. 72 - 77, ст. 90, ст. 139, ст. ст. 241 - 246, ст. 250, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя О.В. Дегтярьова