Справа № 404/5857/17(2-а/404/579/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2018 року справа № 404/5857/17(2-а/404/579/17)
головуючий суддя І інстанції - Галаган О.В.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:ОСОБА_1,

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2017 року по справі № 404/5857/17 (2а/404/579/2017) (прийнята у відкритому судовому засіданні 09 жовтня 2017 року) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кропивницький Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кропивницький Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії АР № 800883 від 08.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кропивницький Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено.

Залишено без змін постанову серії АР 800883 від 08.09.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2ПА. у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем дійсно була здійснена вимушена зупинка за адресою: вул. Шевченка, 38, м. Кропивницький, з метою уникнення аварійної ситуації, оскільки на дорогу вибігли пішоходи у невстановленому місці. При цьому за вказаною відповідачем у оскаржуваній постанові адресою відсутній заборонний знак 3.34 «Зупинку заборонено». Натомість у вказаному місці наявна прямокутна табличка із написом російською мовою «Напротив арки не парковаться». Крім того, відповідач розглянув справу на місці вчинення правопорушення, чим порушив права позивача, закріплені у ст.ст. 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Зазначав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП обовязково повинна містити запис про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, чого в оскаржуваній постанові не зазначено.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 08.09.2017 року відповідачем по справі інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП ОСОБА_3 було складено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 800883, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн., а саме за те, що він 08.09.2017 року о 17-05 год., керуючи транспортним засобом ВАЗ 211440, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул. Шевченка, 38 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.п. 8.4 (в) ПДР України.

Скасування вказаної постанови і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не заперечується факт вчинення адміністративного правопорушення, при цьому останній не вжив всіх заходів, передбачених п. 15.14 ПДР України. Крім того, з наданих відповідачем фотознімків вбачається розташування знака 3.34 в місці, за яким через кілька метрів здійснив зупинку позивач.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 122 КУпАП відповідальність за ч.1 вказаної статті настає, окрім іншого, за порушення водіями вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол у повноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п.п. 3.34 п. 33.3 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР) визначено, що дорожній знак "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п. 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

За приписами п. 15.1. ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.2. ПДР визначено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно до п. 15.14. ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

ОСОБА_2 в адміністративному позові визнано, що він дійсно здійснив зупинку за адресою: вул. Шевченка, 38, м. Кропивницький, але зазначено, що зупинка була вимушена, оскільки на проїжджу частину перед транспортним засобом вибігли пішоходи, здійснюючи перехід вулиці у невстановленому місці.

Разом з тим, позивач також зазначає, що у місці вимушеної зупинки транспортного засобу відсутній знак 3.34 «Зупинку заборонено», натомість міститься прямокутна табличка із написом російською мовою «Напротив арки не парковаться», а тому вважає, що порушень ПДР ОСОБА_2 допущено не було.

При цьому, з відеозапису, наданого відповідачем до суду першої інстанції, не видається за можливе встановити, чи дійсно було здійснено зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чи знаходився такий знак на місці вимушеної зупинки позивача, оскільки відеозапис працівником поліції було розпочато лише після вчиненого, на думку відповідача, адміністративного правопорушення. Вказаним відеозаписом зафіксовано лише процедуру притягнення до адміністративної відповідальності позивача, який додано відповідачем як доказ порушення. Однак, даним відеозаписом не зафіксовано фактичного скоєння позивачем порушення Правил дорожнього руху.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що судом першої інстанції було помилково визнано вказаний відеозапис, як належний доказ по справі, оскільки оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в графі 8 «До постанови додаються» містить прочерк.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення інспектором патрульної поліції зафіксовано лише візуально під час здійснення контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху ПДР України, а тому колегія суддів зазначає, що вказаний спосіб не є належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а відтак не може бути використаний відповідачем як засіб доказування у суді.

З приводу наданих фотознімків з місця адміністративного правопорушення, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що з останніх не видається за можливе встановити, за якою саме адресою розташований зафіксований на них знак 3.34 «Зупинку заборонено».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що відповідачем не було надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а відповідно постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог, відносно визнання дій відповідача по складанню оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що визнання протиправною та скасування спірної постанови фактично охоплює і визнання протиправними дій відповідної посадової особи по складанню останньої, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.315, ч.1 ст.317, ст.ст. 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2017 року по справі № 404/5857/17 (2а/404/579/2017) скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 800883 від 08.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у розмірі 255 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до приписів ч. 3 ст. 272 КАС України.

Постанову підписано складом суду 09 січня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко