Справа № 381/4300/17
Суддя: Чернишова Є. Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фастівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи вимоги тим, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2011 року №2а-16773/11, яка набрала законної сили 18.11.2013 року, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі Київської області щодо обмеження виплати належної йому державної соціальної допомоги як дитині війни згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі Київської області провести перерахунок та виплату йому з 14.10.2010 року щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком (з врахуванням її зростання), що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за виключення сум фактично проведених виплат державної соціальної допомоги дитині війни. 05.05.2011 року на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області був виданий виконавчий лист. Позивач зазначає, що згідно відповіді Міністерства юстиції України від 26.05.2017 року, з якої вбачається, що управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі Київської області повідомило про те, що заборгованість згідно постанови суду нарахована та виплачена йому в повному обсязі. Проте згідно довідок Фастівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Київській області вбачається, що постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області виконувалась тільки до жовтня 2011 року, в подальшому виплати у належному розмірі не здійснювались.

З огляду на наведене позивач просить визнати бездіяльність відповідача щодо невиконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2011 року №2а-16773/11 протиправною, зобов'язати відповідача провестиперерахунок та виплату йому щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком (з врахуванням її зростання), що дорівнює прожитковому мінімуму, за виключення сум фактично проведених виплат державної соціальної допомоги дитині війни згідно з постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2011 року №2а-16773/11 з листопада 2011 року по листопад 2017 року та поновити йому виплату щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком (з врахуванням її зростання), що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за виключення сум фактично проведених виплат державної соціальної допомоги дитині війни згідно постанови суду з грудня 2017 року.

В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів.

Представник відповідача надіслав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову за відсутністю правових підстав.

Суд, вивчивши та дослідивши докази у справі приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має посвідчення дитини війни та посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.14-15).

Позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Фастівському об'єднаному УПФ і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, як інвалід III групи.

Як зазначає позивач, постановою Фастівського міськрайонного суду № 2а- 16773/11 від 05.05.2011 року визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі Київської області щодообмеження виплати належної позивачу державної соціальної допомоги як дитині війни згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язано провести перерахунок та виплату з 14.10.2010 року щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком (з врахуванням її зростання), що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за виключення сум фактично проведених виплат державної соціальної допомоги дитині війни.

З листа Міністерства юстиції України від 26.05.2017 року вбачається, що відповідно до інформації управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі Київської області заборгованість згідно постанови суду нарахована та виплачена ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач стверджує, що відповідно до довідок №3323 від 02.11.2017 року та №3384 від 09.11.2017 року, постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області № 2а- 16773/11 від 05.05.2011 року виконувалась тільки до жовтня 2011 року, в подальшому виплати у належному розмірі не здійснювались, що свідчить про бездіяльність відповідача з виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2011 року №2а-16773/11 та порушує його права на належний рівень соціального захисту.

Ухвалою суду від 09.01.2018 року позовні вимоги позивача за період з листопада 2011 року по 24.05.2017 року залишено без розгляду, тому суд перевіряє доводи позивача щодо порушення його прав відповідачем в межах періоду з 25.05.2017 року по 24.11.2017 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції, чинній до 1 січня 2015 року), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

З 01.01.2015 року частина 1 статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (згідно зі змінами внесеними Законом України від 28.12.2014 року №76 - VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»), діє в новій редакції, якою передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів, є обов'язковими для виконання на всій території України для органів державної влади при виконання ними своїх функцій, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Зобов'язання відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду № 2а- 16773/11 від 05.05.2011 року Фастівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області виконані в повному обсязі (кошти нараховані та виплачені), заборгованість відсутня., а підстав для виплати щомісячної допомоги дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатністьпочинаючи з 01.01.2015 року - відсутні.

При цьому, відповідно до ст. 22 Основного Закону України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 22 Загальної декларації прав людини кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на реалізацію необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав в економічній, соціальній і культурній сферах за допомогою ресурсів кожної держави.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 2 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов'язується в індивідуальному порядку і в порядку міжнародної допомоги та співробітництва, зокрема в економічній і технічній галузях, вжити в максимальних межах наявних ресурсів заходів для того, щоб забезпечити поступово повне здійснення визнаних у цьому Пакті прав усіма належними способами, включаючи, зокрема, вжиття законодавчих заходів.

Тобто, міжнародними договорами, які ратифіковані Україною, передбачено можливість встановлення розмірів соціального забезпечення населення у межах наявних ресурсів держави.

Крім того, право встановлювати тимчасові обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України» та «Суханов та Ільченко проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс («золоту середину») до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про соціальний захист дітей війни», Рішеннями Конституційного суду України, положеннями КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області в порядку КАС України протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Головуючий суддя Є.Ю.Чернишова