Справа № 752/18177/17
Суддя: Колдіна О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/525/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Якушко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Правобережного об»єднаного управління Пенсійнотго фонду України в м.Києві про зобов'язання здійснити призначення та виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015, 2016 роки, з 15.06.2017 р.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебуваэ на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

15.06.2017 року він звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в зв»язку з досягненням пенсійного віку, оскільки з 01.08.2008 до 30.06.2017 р. він отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплату якої було припинено.

Враховуючи, що при обчисленні пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік (1197,91 грн.), 03.08.2017 р. він звернувся до Правобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві із заявою про застосування при призначенні пенсії за віком середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки (3764,40 грн.) відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач у своєму листі від 22.08.2017 року № 1496/03/М-1271 відмовив в застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки (3764,40 грн.) з посиланням на положення Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, відповідно до якого при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Зазначені дії відповідача позивач вважає протиправними, такими, що не узгоджуються з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в зв»язку з чим він звернувся до суду.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положення Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», а також зазначаючи, що позивач звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії, а не переведення з одного виду на інший в рамках одного закону.

Представник відповідача в судове засідання не з»явилась, надавши письмові заперечення.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.08.2008 р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звіьнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку він отримував до 30.06.2017 р.

15.06.2017 р. після досягнення пенсійного віку позивач звернувся до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнобов»язкове державне пенсійне страхування».

Як встановлено судом, позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 1541,64 гривні із застосування положень ч.1 ст.40 зазначеного Закону і врахуванням показника середньої заробітної полати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії, а саме 2007 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звіьнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 7 Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно з положеннями Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визначені наступні види пенсії: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Тобто, такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років не передбачена зазначеними нормами Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно частини 3 статті 45 Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону при призначенні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, щопередують року звернення за призначенням пенсії.

З огляду на викладене, при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» застосовуються положення саме ч.2 ст.40 Закону, а не положення ст.45 Закону, яка застосовується при здійсненні переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного Закону.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності: відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові І службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачі суду не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені обставини, зважаючи на норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку, що заява позивача про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» не є переведенням з одного виду пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звіьнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший вид державної пенсії, оскільки дані призначення відбуваються не в межах одного закону, і передбачають різні підстави для їх призначення.

А тому, відповідач при призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону Україин «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і визначенні розміру пенсії повинен був застосувати положення ч.2 ст.40 зазначеного Закону І врахувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували зверненню, тобто 2014-2016 рр.

В ході судового розгляду, відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у застосуванні показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за три календарні роки, що передували року звернення з заявою про призначення пенсії.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносін, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.94 КАС України

Керуючись ст.ст.3, 4, 11, 12, 19, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов»язання вчинити дії задовольнити.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015, 2016 роки, з 15.06.2017 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовівитрати в розмірі 640 гривень.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, встановленого цим Кодексом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївький районний суд м.Києва

У разі застосування судом положень ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :