Справа № 808/1615/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2017 рокусправа № 808/1615/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Дурасової Ю.В.

судді: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

директора:Зеленого Станіслава Миколайовича,

представника відповідача: Лисенка Євгена Андрійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2017 (суддя Лазаренко Максим Сергійович)

у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест. ЛТД" до Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гефест. ЛТД", звернувся з позовом до Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем своєчасно та в повному обсязі здійснено сплату податку на додану вартість за грудень 2016 року. Внаслідок неправомірного зарахування відповідачем наявних коштів на електронному рахунку позивача по податку на додану вартість в рахунок погашення наявного боргу виникла заборгованість за грудень 2016 року в сумі 446 030,00 грн. З огляду на таке, податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2017 винесено податковим органом неправомірно та підлягає скасуванню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2017 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2017 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест. ЛТД" за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання у сумі 446 030 грн. сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 44 603 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що під час розгляду справи по суті не знайшли свого підтвердження доводи податкового органу про порушення позивачем вимог пунктів 57.1 статті 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення від 19.05.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем (Офіс великих платників податків ДФС) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивач прострочив термін сплати податкових зобов'язань, що було виявлено під час проведення камеральної перевірки.

Представником позивача надано до апеляційного суду заперечення, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем своєчасно і в повному обсязі здійснена сплата ПДВ за грудень 2016 року. Внаслідок неправомірного зарахування відповідачем наявних коштів на електронному рахунку ПДВ в рахунок погашення боргу виникла заборгованість за грудень з ПДВ в сумі 446030грн. Позивачем в строки, передбачені п. 57.3 ст. 57 ПКУ, а саме 27.01.2017 року сплачено узгодженого 17.01.2017 зобов'язання в розмірі 8462857грн. Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 28.09.2017 року встановлено факт відсутності правопорушення щодо несвоєчасної сплати узгодженої суми грошових зобов'язань з ПДВ за грудень 2016 року у сумі 446030грн. з затримкою 30 календарних днів.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.01.2017 ТОВ "Гефест. ЛТД" до Запорізького управління офісу великих платники податків ДФС подано податкову декларацію № з податку на додану вартість за грудень 2016 року, в якій до сплати визначено 446 030 грн.

Податковим органом проведена камеральна перевірка ТОВ "Гефест. ЛТД", з питань своєчасності сплати до бюджету узгоджених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість за період грудень 2016 року. Перевіркою встановлено порушення: п. 57.1 ст. 57, п. 203.2, ст. 203 ПК України, в результаті несвоєчасної сплати підприємством узгодженої суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість за період грудень 2016 року у сумі 446 030 грн. з затримкою до 30 календарних днів. За результатами проведеної перевірки складений акт №434/28-10-47-10/23182771 від 28.04.2017.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2017, яким за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання у сумі 446 030 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 44 603грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України,

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Згідно ст. 16.1.4 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи, (п.36.1 ст. 36 ПК України).

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором (п.36.2 ст. 36 ІІК України).

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. (п.38.1 ст. 36 ПК України).

Податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів. (п.33.1 ст. 33 ПК України).

Базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов'язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податку, (п.33.3 ст. 33 ПК України).

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не, був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно, (п. 31.1 ст. 31 ПК України).

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом. (п. 31.3 ст. 31 ПК України).

Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо, (п. 35.3 ст. 35 ПК України).

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або нені вважається узгодженою. ( п.п.54.1. ст. 54 ПК України).

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи, (п. 36.5 ст. 36 ПК України).

Відповідно до ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до вимог ст. 180 ПК України ТОВ "Гефест ЛТД" є платником податку на додану вартість.

Звітним (податковим) періодом з податку на додану вартість є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням особливостей, (п.п. 202.1., п. 202 ст. 202 ПК України).

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, (п.п. 203.1. ст. 203 ПК України).

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації, (п.п. 203.2. ст. 203 ПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем 19.01.2017 направлено відповідачу податкову декларацію №. Сума податкових зобов'язань з податку на додану вартість за декларацією склала 446 030,00 грн. Позивачем в строки, передбачені п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України проведено оплату податку на додану вартість за грудень 2016 року: платіжним дорученням № 101336.1 від 12.01.2017 в сумі 300 000,00 грн., платіжним дорученням № 102169.1 від 27.01.2017 в сумі 146 030,00 грн., всього 446 030,00 грн. в строки, передбачені діючим законодавством, кошти зараховані на електронний рахунок позивача.

Згідно інформації з Електронного кабінету платника ПДВ № 9999643 від 24.02.2017списано кошти в сумі 398 096 грн. за рахунок наявних коштів на електронному рахунку. Також інформацією з Електронного кабінету ПДВ підтверджується списання 27.01.2017 сплачених позивачем коштів з ПДВ за грудень 2016 року в сумі 5 641 905 грн. в рахунок погашення податкового боргу за податковою вимогою № 89-47 від 02.02.2017.

Відповідно п. 87.1. ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника, податковий та індивідуальний податковий номер платника та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету. Порядок формування та надсилання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової і митної політики.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету".

Відповідно до п. 200-1.1 статті 200-1 Податкового кодексу України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Згідно п.200-1.5. статті 200-1 ПК України, з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент подання звітності, за грудень 2016 року, на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість позивачем внесено достатньо грошових коштів для погашення узгодженого зобов'язання за грудень 2016 року.

В той же час, кошти з рахунку позивача у розмірі 446030,71 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість були списані податковим органом на погашення заборгованості у розмірі 1 874904,79 грн. визначеної у податковій вимозі № 89-47 від 02.02.2017.

Вказана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 25 січня 2016 року №/716/10/28-03-39-23182771 та №/716/10/28-03-39-23182771. Податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем у судовому порядку. Так, 17.01.2017 Донецьким апеляційним адміністративним судом, апеляційну скаргу Спеціалізованої державної інспекції з обслуговування великих платників м.Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС задоволено, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2016 по адміністративній справі №805/1728/16 - скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ТОВ "Гефест. ЛТД" про визнання протиправними та скасувань - податкових повідомлень рішень - відмовлено.

При цьому, згідно податкового повідомлення-рішення від 25 січня 2016 року №/716/10/28-03-39-23182771 позивачем 27.01.2017 сплачено: суму основного платежу 5 641 905 грн. платіжним дорученням № 102244.1 від 27.01.2017, суму штрафних санкцій 2 820 952 грн. платіжним дорученням № 102244.2 від 27.01.2017, всього 8 462 857 грн.

02.02.2017 Запорізьким управлінням Офісу ВПП ДФС виставлено податкову вимогу на суму грошових зобов'язань у розмірі 1 874 904,79 грн., з яких 446 030 грн. за основним платежем та в розмірі 1 428 874,79 грн. за штрафними санкціями

Вказана податкова вимога № 89-47 від 02.02.2017 наразі оскаржується позивачем у Запорізькому окружному адміністративному суді, адміністративна справа № 808/528/17.

Крім того, позивачем на погашення заборгованості у розмірі 1 874904,79 грн. визначеної у податковій вимозі № 89-47 від 02.02.2017 було повторно сплачено 446030 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10398.2 від 13.02.2017.

Отже, викладені обставини свідчать, що ТОВ "Гефест ЛТД" позивачем вживались заходи наплавлені на дотримання строків сплати податкових зобов'язань за грудень 2016 року, визначених у декларації з податку на додану вартість.

В той же час, відповідачем не доведено дотримання відповідачем порядку погашення податкового боргу ТОВ "Гефест ЛТД" за рахунок коштів платника податків, що обліковуються у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Таким чином, позивачем було у встановлені строки та у повному обсязі сплачено суму зобов'язань з податку на додану вартість за грудень 2016 року.

Щодо господарських правовідносин позивача та ТОВ "Стар Лайм", про які позивач вказує у позовній заяві, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що вказані обставини не стосуються оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та не мають бути предметом розгляду в рамках даної справи.

Викладене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права та інтереси позивача - захищені, а права та інтереси відповідача не порушені.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 р. - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 26.12.2017 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки передбачені ст. 328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 26.12.2017.

В повному обсязі постанова виготовлена 03.01.2018.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко