Справа № 381/3161/17
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі головуючої судді: Осаулової Н.А.,

при секретарі Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №5 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 04 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора взводу /№5 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було залишено без розгляду у звязку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і відсутністю підстав для визнання причин пропуску поважними.

Між тим, ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2017 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2017 року було відкрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що інспектором взводу № 5 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 317585 від 09.05.2017 року, якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Позивач зазначає, що в п. 6 вказаної Постанови зазначено, що 09.05.2017 року о 16 год. 59 хв. на 44 км. автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ автомобілем НОМЕР_1 здійснено обгін транспортного засобу з перетином суцільної лінії розмітки. Не погоджуючись з вказаною постановою позивач 18.05.2017 року звернувся до Головного управління національної поліції в Київській області зі скаргою, проте за результатами розгляду вказаної скарги йому було відмовлено у задоволенні вимог. Позивач зазначає, що не погоджуючись з прийнятим рішенням 07.07.2017 року він звернувся зі скаргою уже до Національної поліції України, однак листом № Ш 546/109/109/20/03 від 08.08.2017 року йому знову було відмовлено. Позивач зазначає, що накладене на нього адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а дану постанову він вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у його діях, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутній склад правопорушення, адже відсутня субєктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що винних дій він не вчиняв, оскільки виконував вимоги дорожніх знаків, встановлених на зазначеній ділянці автомобільної дороги. Не зважаючи на його пояснення працівником поліції після перевірки документів відразу ж винесено постанову, без складання протоколу, чим грубо порушено вимоги КУпАП. Вважає, що ним не було вчинено адміністративне правопорушення та його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду Клопотання, в якому просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження та за його відсутності, оскільки через службову необхідність не може бути присутнім в судовому засіданні.

Відповідач інспектор взводу № 5 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим КАС України викладено в новій редакції.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії БР № 317585 від 09.05.2017 року, винесеною інспектором взводу № 5 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, за те, що останній 09.05.2017 року о 16 год. 59 хв. на 44 км. автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ рухаючись на автомобілі НОМЕР_1 здійснено обгін транспортного засобу з перетином суцільної лінії розмітки.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Розглядаючи доводи позивача про те, що відповідачем не вірно кваліфіковано його дії як обгін транспортного засобу з перетином суцільної лінії розмітки та помилково притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та доводи щодо відсутності протоколу про адміністративне правопорушення, який є належним доказом того, що особою вчинене певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення, то суд враховує наступне.

Так, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124- 1, статтями 125.126. частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

В позовній заяві позивач стверджує, що на перехресті доріг (44 км. автомобільної дороги Бориспіль-Діпропетровськ у напрямку руху з боку м. Дніпропетровськ у бік м. Бориспіль встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», при цьому знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» відсутні. Разом з тим, на острівці безпеки (з лівого боку дороги у напрямку м. Бориспіль) встановлено знак 4.9 «Обїзд перешкоди з правого або лівого боку», а отже при русі з боку м. Дніпропетковськ в бік м. Бориспіль (у лівий бік) рух транспортних засобів по лівій смузі дозволений. Таким чином, виконавши вимоги знаку 2.1. «Дати дорогу» (пропустивши транспорті засоби по головній дорозі) та знаку 4.9 Обїзд перешкоди з правого або лівого боку» ним відповідно до вимог ПДР було здійснено поворот у бік м. Бориспіль по лівій смузі руху з подільною зміною смуги руху на крайню праву не перешкоджаючи при цьому руху попутних транспортних засобів та не створюючи аварійної ситуації. Позивач зазначає, що дана ситуація була кваліфікована працівником поліції як обгін транспортного засобу з перетином суцільної лінії розмітки і, як внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП відповідачем було зясовано та достовірно встановлено, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Отже, провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч. 1 ст.122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення, лише у відсутність заперечень щодо цього і відносно самого правопорушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався, зважаючи на відсутність зафіксованих заперечень щодо винесення постанови на місці з боку позивача. Більше того, у постанові сам ОСОБА_1 зазначив, що правопорушення вчинено не навмисно.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

В силу ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при винесенні постанови від 09.05.2017 року відповідач діяв законно та в межах своїх повноважень, а тому не вбачає законних підстав для визнання нечинною та скасування постанови серії БР № 317585 від 09.05.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 255 грн. 00 коп.. Інші доводи позивача не спростовують законність дій відповідача з винесення оскаржуваної постанови.

Щодо вимоги позивача про визнання нечинними та скасування рішень Головного управління національної поліції в Київській області від 16.06.2017 року № Ш-392/20/01-17 та від 08.08.2017 року № Ш/109/109/20/03, варто зазначити наступне.

Так, відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

Однак, заявлена позивачем вимога про скасування рішень ГУ НП в Київській області, не підлягає до задоволення, оскільки позивач не зазначає відповідачем ГУ НП в Київській області, та відповідно не позивається до нього, як субєкта владних повноважень. Крім того, до повноважень місцевого загального суду за п.1 ч.1 ст.20 КАС України віднесено розгляд адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а оскаржувані листи не є вищезазначеними рішеннями.

Керуючись ч. 1 ст. 122, ст.ст. 222, 251, 258, 280 КУпАП, ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 72-73, 77, 242, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №5 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду Київської області через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 09.01.2018 року.

СУДДЯ