Справа № 812/1637/16
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1637/16

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року Станично - Луганська районна державна адміністрація Луганської області (далі - Позивач, Станично - Луганська РДВ) звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі за текстом - Відповідач, ГТУЮ у Луганській області), в якому просила скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 28.11.2016 у виконавчому провадженні №43004840 про накладення штрафу на Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 10200 грн.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 28.11.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн на Станично-Луганську райдержадміністрацію за невиконання рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 21.05.2012 про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району та зобов'язання Станично-Луганської райдержадміністрації видати ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай).

Райдержадміністрацією на адресу відповідача, спрямовано листи: № 2373 від 15.06.2016, № 2684 від 01.07.2016 та № 2911 від 08.07.2016 з поясненнями щодо причин неможливості виконання рішення суду. Посилався на те, що при видачі сертифікату, райдержадміністрації повинні внести до бланку сертифікату відомості щодо розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, в той час як в рішенні суду про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), розміри паю не були визначені взагалі. Також у затвердженій формі сертифікату райдержадміністрації повинні зазначити вартість земельної частки (паю), яка згідно пункту 3 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначається виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь, що обчислюється за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Вартість земельної частки (паю) ОСОБА_2 неможливо внести до сертифікату, оскільки вона потребує перерахунку внаслідок того, що кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), з урахуванням рішень суду щодо визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права на земельні частки (паї) змінилася, а райдержадміністрація не здійснює вказаного перерахунку і його здійснення є взагалі неможливим через відсутність відомостей про розмір паю, належного ОСОБА_3 Крім того, згідно даних відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі землі резерву, які можливо використати для розпаювання на території Верхньобогданівської сільської ради відсутні, в той час як рішенням суду чітко визначено, що ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай) саме за рахунок земель Верхньобогданівської сільської ради. А за даними Головного управління Держгеокадастру у Луганській області бланки сертифікатів взагалі на даний час відсутні.

Незважаючи на даний факт відповідачем 16.11.2016 було винесено постанову про накладення штрафу до позивача за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн.

08.12.2016 Станично-Луганською РДА Луганської області направлено позовну заяву до суду про скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. Однак, 09.12.2016 позивач отримав ще одну постанову державного виконавця про накладення на Станично-Луганську РДА Луганської області штрафу у подвійному розмірі за невиконання рішення суду. Позивач вважає, що державним виконавцем без проведення будь-якої перевірки, протягом семи робочих днів винесено постанову про накладення повторного штрафу, що є порушенням статті 63 Закону України "Про виконавче провадження". Також, позивач вважає, що відсутність земель, належних для паювання на території відповідної ради, зміни у діючому законодавстві, відсутність бланків сертифікатів та, насамперед, не визначення судом розміру належної стягувачу земельної частки (паю), є достатньо поважними причинами для невиконання судового рішення.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк.спр. 77), надав заяву від 15.01.2018 вх. № 1431/2018 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (арк.спр. 83).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк.спр. 78), надав заперечення проти позову від 16.01.2018 вх. № 1577/2018, в яких зазначив, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області перебуває виконавчий лист Станично-Луганського районного суду Луганської області від 24.07.2013 № 2-30/2012 про зобов'язання Станично-Луганської РДА Луганської області видати ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку ( пай) у розмірі 8,36 га за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично -Луганського району. 24.05.2016 на адресу ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла заява ОСОБА_2 щодо відновлення втраченого виконавчого провадження та дубліката виконавчого листа, 27.05.2016 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Після чого, відповідач направляв вимоги на адресу позивача про виконання рішення, позивач надавав відповіді про неможливість виконання рішення суду, з огляду на, що відповідачем направлялась заява до Біловодського районного суду Луганської області, щодо роз'яснення судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист Станично - Луганського районного суду Луганської області від 24.07.2013 № 2-30/2012, однак ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 10.10.2016 № 408/1903/16-ц у роз'ясненні судового рішення відмовлено. 16.11.2016 державним виконавцем, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу на відповідача у розмірі 5100,00 грн. Державним виконавцем 28.11.2016 винесено постанову про накладення штрафу на відповідача у розмірі 10200,00 грн. На адресу ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла відповідь від Станично - Луганського відділу поліції ГУНП в Луганській області, з якої встановлено, що у відділі поліції перебуває кримінальне провадження № 000326 за фактом невиконання рішення Станично - Луганського районного суду Станично - Луганською РДА за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України (невиконання судового рішення). 08.09.2017, керуючись п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене відповідач вважає, що обставини, на які посилається Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області є необґрунтованими, а тому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою суду від 28.12.2016 відкрито провадження у справі суддею Ковальовою Т.І. (арк.спр. 1).

Ухвалою суду від 06.01.2017 провадження у дані справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 812/1570/16 за позовом Станично - Луганської РДА Луганської області до ГТУЮ у Луганській області про скасування постанови від 16.11.2016 у ВП № 43004840 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн (арк.спр. 66).

Ухвалою суду від 11.04.2017 справу прийнято до провадження суддею Луганського окружного адміністративного суду Секірською А.Г. на підставі розпорядження керівника апарату Луганського окружного адміністративного суду від 10.04.2017 № 180 (арк.спр. 75).

Ухвалою суду від 16.01.2018 поновлено провадження у справі (арк.спр. 142).

Ухвалою суду від 16.01.2016 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (арк.спр. 143).

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 21.05.2012 позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_1 право на земельну долю (пай) в розмірі 8,36 га за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, зобов'язано Станично-Луганську району державну адміністрацію Луганської області видати ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай) (арк.спр. 15-16).

На виконання вказаного рішення суду Біловодським районним судом Луганської області 13.05.2016 видано ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа (арк.спр. 98-99).

На підставі дублікату виконавчого листа та за заявою ОСОБА_2 від 24.05.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 27.05.2016 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-30/2012 від 24.07.2013 про зобов'язання Станично-Луганську району державну адміністрацію Луганської області видати ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай) у розмірі 8,36 га за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (ВП № 101), яка отримана Станично-Луганською обласною державної адміністрації Луганської області 30.11.2016 (арк.спр. 17, 97, 101).

Листом від 15.06.2017 позивач повідомив Управління державної виконавчої служби про те, що з 01.01.2013 районні державні адміністрації не мають повноважень стосовно розпорядження землями резервного фонду, райдержадміністрація не має можливості виконати постанову про відновлення виконавчого провадження від 27.05.2016 ВП № 43004840 щодо видачі ОСОБА_2 сертифікату на земельну частку (пай) в розмірі 8,36 га за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (арк.спр. 45-46).

Головним державним виконавцем на підставі ст. ст. 5, 11 Закону України "Про виконавче провадження", 10.06.2016 та 24.06.2016 направлено на адресу Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області вимоги про надання інформації про стан виконання рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області у справі № 2-30/2012 (арк.спр. 41-42, 43-44).

Листами від 01.07.2016 та 08.07.2016 Станично-Луганська обласна державна адміністрація Луганської області повідомила відповідача про неможливість виконати рішення суду щодо видачі ОСОБА_2 сертифікату на земельну частку (пай) у розмірі 8,3 га за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області через відсутність земель резервного фонду на території Верхньобогданівської сільської ради (арк.спр. 49-50, 51-52).

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 10.10.2016 відмовлено Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області у роз'яснені рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 21.05.2012 (арк.спр.39-40).

Постановою головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби від 16.11.2016 накладено штраф на Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду (арк.спр. 18), яка отримана позивачем 30.11.2016.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21.08.2017 у справі № 812/1570/16, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017, скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 16.11.2016 у виконавчому провадженні № 43004840 про накладання штрафу на Станично-Луганську районну державну адміністрацію у розмірі 5100,00 грн (арк.спр. 143-146, 147-151).

Оскарженою у даній справі постановою головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби від 28.11.2016 накладено штраф на Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду (арк.спр. 30), яка отримана позивачем 09.12.2016 (арк.спр. 29).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно з вимогами частини другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону № 1404 визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини другої статті 75 Закону № 1404, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевказаних норм вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

У дублікаті виконавчого листа, виданого Біловодським районним судом Луганської області від 13.05.2016, зазначено, що за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) у розмірі 8,36 га за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району та зобов'язано Станично-Луганську району адміністрацію Луганської області видати ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай) (арк.спр. 98-99).

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 № 801 затверджено форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), встановлено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) (надалі за текстом сертифікат). Згідно вказаної постанови, при видачі сертифікату, райдержадміністрації повинні внести до бланку сертифікату відомості щодо розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах. Згідно пункту 3 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства.

З метою виконання рішення Біловодського районного суду Луганської області позивач звертався із запитами до відділ Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області та Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про надання бланків сертифікатів на земельну частку (пай), однак, листом від 14.12.2016 ДС-14-12-0.3-4694/18-16 Головне управління Держгеокадастру у Луганській області повідомило Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області про, те що бланки сертифікатів на земельну частку (пай) знаходяться на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі (м. Луганськ), у зв'язку з чим на даний час не має можливості видати бланки сертифікатів на земельні частки(паї) (арк.спр. 27).

Листом від 08.07.2016 за № 675 відділ Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області повідомив Станично-Луганську райдержадміністрацію, що станом на 08.07.2016 на території Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району вільні землі резервного фонду (рілля) відсутні (арк.спр. 24).

Отже, суд зазначає, що у спірній ситуації має місце саме винятковий випадок тривалого виконання судового рішення у зв'язку із неможливістю з об'єктивних причин Станично-Луганській районній державній адміністрації Луганської області видати сертифікат за відсутності відповідних бланків у позивача та неможливості їх отримання у відповідного органу.

Застосовуючи до боржника заходи відповідальності, державний виконавець не врахував, що штраф за невиконання рішення суду накладається лише у випадку його невиконання без поважних причин. Відповідач не тільки не встановив причини, через які рішення суду боржником не виконано, але й не з'ясував їх поважності. В постанові про накладення штрафу державний виконавець не зазначив обставини, про які повідомив йому боржник, як про такі, що перешкоджають виконанню, і, відповідно, не надав їм жодної оцінки.

Крім того, як зазначалось раніше постанова головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби від 16.11.2016 про накладення штрафу на Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 5100,00 грн, скасована відповідно до рішення суду від 21.08.2017 у справі 812/1570/16, яке набрало законної сили.

У даній постанові визнані поважними причини невиконання Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області судового рішення, що і стало підставою для скасування постанови державного виконавця від 16.11.2016.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сукупність зібраних у справі доказів доводить, що постанова про накладення штрафу від 28.11.2016 у виконавчому провадженні № 43004840 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості в розумінні частини другої статті 2 КАС України, а відтак підлягає скасуванню, як протиправна.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність та обґрунтованість свого рішення жодними доказами, відтак суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, який в спірних правовідносинах виступає як боржник у виконавчому провадженні, а не як суб'єкт владних повноважень, при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн згідно з платіжним дорученням від 14.12.2016 № 160 (арк.спр. 2).

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 28.11.2016 у виконавчому провадженні № 43004840 про накладення штрафу на Станично - Луганську районну державну адміністрації Луганської області в сумі 10200,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області (ідентифікаційний код юридичної особи 34941884, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) на користь Станично - Луганської районної державної адміністрації Луганської області (ідентифікаційний код юридичної особи 20188543, місцезнаходження: 93600, Луганська область, Станично - Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вулиця Центральна, будинок 25) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя А.Г. Секірська