Справа № 263/14515/17
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/263/82/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Домановій І.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Левенцової Олени Ігорівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2017 року серії АР № 873353, винесеної інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Левенцовою О.І., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, а саме, порушення п.9.2б ПДР України.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що єдиним доказом на який посилається інспектор Левенцова О.І., це відео фіксація нібито порушення ПДР водієм ОСОБА_1, проте, при ознайомленні з відео позивач та його представник неодноразово просили надати сертифікати на носії та обладнання, яким було зроблено запис, але їм було відмовлено. Крім того, запис зроблено в дуже поганій якості, засліплено фари водія, які подають сигнал світловим покажчиком повороту та не зафіксовано сторону водія, який відповідно до правил ПДР України використовував руку у якості покажчика повороту відповідного напрямку, оскільки покажчик повороту тимчасово не працював. Вважає, що відео фіксація такої якості не є доказом правопорушення, а постанова АР №873353 щодо нього незаконна та необґрунтована, та така, що не відповідає фактичним обставинам справи, при винесені постанови інспектором навмисно не було з'ясовано усі обставини, на які посилався водій та, згідно з якими водій не порушував п.п.9.2б, а його дії відповідали вимогам п.п.9.3 ПДР України.

За таких обставин постанову вважає незаконною та просить її скасувати.

Представник позивача ОСОБА_3 надала суду клопотання про витребування у БУПП м.Маріуполя ДПП сертифікат на обладнання, яким здійснювалася відеофіксація правопорушення ПДР водієм ОСОБА_1, клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 Також від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції Левенцова О.І. в судове засідання не з`явилася, надала суду письмові заперечення, у яких просила розглянути справу за її відсутності, вказувала на дотримання нею вимог КУпАП при складанні постанови про адміністративні правопорушення та наявність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху за частиною 2 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мают, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ь спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, що визначено ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення. Так, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2017 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 873353 інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Левенцовою О.І. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: за те, що він 20 жовтня 2017 року о 17:44 годині, керуючи транспортним засобом «Subaru WRX STI», державний номер НОМЕР_1, у Центральному районі м.Маріуполя Донецької області, по пр.Нахімова, 194, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив п.9.2 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно пункту 9.2 б Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п. 9.3 ПДР України, в разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою в бік, або правою рукою, витягнутою в бік і зігнутою в лікті під прямим кутом вгору.

Сигнали початку руху від лівого краю проїзної частини, зупинки справа, повороту праворуч, перестроювання на смугу руху праворуч подаються правою рукою, витягнутою вбік, або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

У разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.

За порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку

передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Як визначено ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Статтями 72-81, 91-96 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем, як доказ правомірності дій поліцейських, в суд був наданий диск з відеозаписом з камер поліцейських від 20.10.2017 р. та 24.10.2017р.

Суд зауважує на те, що єдиним належним доказом у даній справі є відео, зафіксоване камерами поліцейських, яке було надано до суду для дослідження.

Судом були вивчені та переглянуті надані відповідачем відеозаписи з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції та з відеореєстратора, з яких вбачається, що позивач на автомобілі «Subaru WRX STI», днз НОМЕР_1, двічі здійснив перестроювання, у тому числі, по пр.Нахімова біля буд.194, при перестроюванні з правої в ліву смугу дороги та по пр.Нахімова, 204, при перестроюванні з лівої в праву смугу, не подаючи сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням на іншу смугу дороги, та не подаючи жодних сигналів рукою, які відповідно до п.9.3 ПДР сигналізували б про здійснення ним маневру перестроювання під час руху.

В ході тривалої дискусії при з`ясуванні обставин вчиненого правопорушення позивач просив інспектора обмежитись попередженням, пояснював: «Я смотрю в зеркала - вблизи транспортных средств нет, я никому не мешаю, не хотел показывать перед Вами, какой я культурный, а вообще я культурный…». В подальшому, в ході розмови з інспектором позивач також запитував, чи потрібно вмикати світловий покажчик повороту перед перестроюванням на іншу смугу дороги, на що працівниками поліції йому було пред'явлено правила дорожнього руху та оголошено п.9.2 б ПДР.

Відсутність сигналів світлового покажчика повороту автомобіля, а також сигналів рукою, відповідного напрямку перед перестроюванням на іншу смугу дороги, пояснення позивача після зупинки транспортного засобу, що зафіксовані на відеокамеру, закріплену на форменому одязі інспектора поліції, в своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на вказаний вище відеозапис, суд не приймає до уваги суперечливі та недостовірні посилання позивача, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, вважає їх способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності за вчинений проступок.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст. 9 КАС України, сторона має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивач не надав належних доказів на спростування встановленого порушення вимог п.9.2 б ПДР України.

Клопотання представника позивача щодо допиту свідків не підлягає задоволенню, оскільки з відеозапису вбачається, що очевидців правопорушення не було.

Посилання позивача на неналежну якість та не надання сертифікату на носії та обладнання, не впливає на правомірність прийнятої постанови та не спростовує висновків про наявність складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач, як на підставу своїх вимог також посилається на те, що поліцією не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають істотне значення для її правильного вирішення.

Статтею 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про адміністративне правопорушення була складена в присутності позивача, а також захисника правопорушника ОСОБА_6, які скористалися своїми правами на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, заявлення клопотань тощо. Аналіз матеріалів справи та вищенаведених норм свідчить про дотримання інспектором поліції порядку прийняття постанови з наданням (роз'ясненням) позивачу його прав.

Відповідно до ч.2 статті 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцять п'ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено єдиний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., що відповідає санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором не повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Зміни до статті 33 КУпАП були внесені згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, та у зв'язку із цим підстав для скасування прийнятої постанови немає.

Керуючись ст.ст. 2, 243-246, 286 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Леванцової Олени Ігорівни про скасування постанови серії АР № 873353 від 24.10.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя О.М. Томілін