Справа № 804/343/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 р. Справа № 804/343/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника позивача ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій з ТОВ «Дніпрорембуд» позивач вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що всі господарські операції, які вчинялися між позивачем та його контрагентом у періоді, що перевірявся, є реальними, підтверджуються первинними документами; на момент правовідносин контрагент мав необхідний обсяг правосуб'єктності та був зареєстрований як платник податку на додану вартість. Отже, податковий кредит задекларований Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» правомірно та підтверджується відповідними первинними документами, як це передбачено вимогами Податкового кодексу України.
Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 06.12.2016 зазначив, що для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій позивача з його контрагентами судам слід: з'ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у розглядуваних операціях; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини "Булвес АД проти Болгарії"); оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.
При цьому, Вищий адміністративний суд України звернув увагу на те, що порушення вимог податкового законодавства на будь-якому з наведених етапів є достатнім для висновку про невідповідність фактичних і задекларованих платником податку наслідків господарських операцій для податкового обліку.
Водночас, судам варто враховувати при розв'язанні відповідних спорів принцип офіційного з'ясування обставин справи, що передбачений частинами четвертою та п'ятою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до вказаної норми, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.
Задля вжиття належних заходів із метою встановлення обставин реальності здійснення спірної господарської операції суди повинні витребувати у податкового органу або платника податків ті докази, які не надані учасниками справи, але які, на думку суду, можуть підтвердити або спростувати доводи податкового органу щодо наявності порушень з боку платника податків. Відповідні дії можуть бути вчинені судом на підставі пункту 1 частини другої статті 110, статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2016 справу прийнято до провадження, присвоєно їй номер №804/343/17 та призначено до судового розгляду на 02.02.2017 о 11:00.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2017 суд здійснив заміну найменування відповідача - Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській на Державну податкову інспекцію у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Основний вид діяльності підприємства у періоді, що перевірявся, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Судом встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі наказу №407 від 27.03.2014 у період з 28.04.2014 по 02.04.2014 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість під час здійснення фінансово-господарської діяльності по взаємовідносинам із ТОВ "Дніпрорембуд" за період: грудень 2013 року, результати якої оформлені актом №1229/22-03/35803099 від 07.04.2014.
Згідно з висновками означеного акта перевіркою встановлено порушення п.198.3, п. 198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період: грудень 2013 року у сумі 672564,00 грн., що підлягає сплаті в бюджет. ТОВ "Статтрейдкомпанія" було включено лише частину податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Дніпрорембуд" за період: грудень 2013 року. В подальшому, ТОВ "Статтрейдкомпанія" не має права до включення податкових накладних, виписаних у грудні 2013 року по взаємовідносинам з ТОВ "Дніпрорембуд" до складу податкового кредиту.
Посадовими особами Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі наказу №849 від 20.06.2014 у період з 23.06.2014 по 27.06.2014 проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань, які стали предметом оскарження, з урахуванням аргументів і доводів, наведених платником податків у скарзі, результати якої оформлені актом від 02.07.2014 №4620/22-03/35803099.
Згідно з висновками означеного акта перевіркою встановлено: порушення п.198.3, п. 198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період: грудень 2013 року у сумі 672564,00 грн., що підлягає сплаті в бюджет. ТОВ "Статтрейдкомпанія" було включено лише частину податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Дніпрорембуд" за період: грудень 2013 року. В подальшому, ТОВ "Статтрейдкомпанія" не має права до включення податкових накладних, виписаних у грудні 2013 року по взаємовідносинам з ТОВ "Дніпрорембуд" до складу податкового кредиту.
Рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 04.07.2014 №4252/10104-3610-08-09 та Державної фіскальної служби України від 05.08.2014 №991/6/99-99-10-01-15 залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2014.

Як встановлено з акта перевірки №1229/22-03/35803099 від 07.04.2014 порушення вищевказаних норм Податкового кодексу України полягало у неправомірному включенні до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, податку на додану вартість, сплаченого за операціями з придбання послуг у ТОВ "Дніпрорембуд". В обґрунтування своєї позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту за вказаними операціями податковий орган вказує на те, що вони не мали реального характеру, посилаючись на обставини, встановлені актом Дніпропетровської ОДПІ №183/22-04/31785218 від 28.03.2014 про результати зустрічної звірки ТОВ "Дніпрорембуд", де зазначено, що ТОВ "Дніпрорембуд" не є виконавцем будівельних робіт, наданих в адресу ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» у грудні 2013 року. Для надання вказаних послуг ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» було залучено підрядника ТОВ "ОТГ Сілвер", ТОВ «Дніпротрансстрой 2007». Оскільки актом №183/22-04/31785218 від 28.03.2014 встановлено неможливість здійснення будівельних робіт ТОВ "Дніпрорембуд" на адресу ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ», то можливо зробити висновок, що жодні матеріали не використовувалися для ніби-то здійснення будівельних робіт, що в свою чергу свідчить про нереальність здійснення операцій між ТОВ "Дніпрорембуд" та ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ». Також, контролюючим органом встановлено порушення п.4.1 договору №1 від 21.02.2013, укладеного між ТОВ "Дніпрорембуд" та ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ», а саме: не здійснено передоплату, що свідчить про те, що ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» не мало наміру отримувати будівельні послуги від ТОВ «Дніпрорембуд», узгоджені договором, що в свою чергу свідчить про нереальність здійснення господарських операцій між означеними підприємствами.

Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки №1229/22-03/35803099 від 07.04.2014, з огляду на таке.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:

1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів, тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку, тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.

3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

У листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 №742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ "Дніпрорембуд" та ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» і реальність зміни майнового стану першого.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.

Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).

Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків.

Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, між ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» (замовник) та ТОВ "Дніпрорембуд" (генпідрядник), були укладені:

- контракт №01 від 21.02.2013 на виконання повного комплексу загально-будівельних робіт на обєкті: фізкультурно-оздоровчий комплекс з АЗК в районі Нікопольського шосе на території Долинської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області;

- договір підряду №03 від 07.08.2013 на повний комплекс загально-будівельних робіт з влаштування фундаменту без зворотного засипу на обєкті: фізкультурно-оздоровчий комплекс з АЗК в районі Нікопольського шосе на території Долинської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області;

- договір генпідряду №11 від 02.12.2013 на повний комплекс загально-будівельних робіт та земельних робіт на обєкті: фізкультурно-оздоровчий комплекс з АЗК в районі Нікопольського шосе на території Долинської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області.

Пунктом 4.1 контракту № 01 від 21.02.2013 встановлено, що фінансування робіт здійснюється поетапно, згідно графіку фінансування, погодженого сторонами: замовник проводить авансування за кожним видом робіт, відповідно до графіку фінансування; розрахунок за виконані роботи з генпідрядником здійснюється щомісячно відповідно до актів проведених робіт.

До контракту № 01 від 21.02.2013 сторонами укладено, зокрема:

- додаткову угоду №1 від 21.02.2013, якою встановлено, що вартість робіт (облаштування тимчасової огорожі) складає 98412,00 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 80000 грн.

- додаткову угоду №2 від 25.04.2013, якою встановлено, що вартість робіт (планування майдану та облаштування котлів) складає 793451,00 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 400000 грн.

- додаткову угоду №3 від 03.06.2013, якою встановлено, що вартість робіт (облаштування фундаменту операторної, каналів в операторній) складає 135793,92 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 100000 грн.

- додаткову угоду №4 від 03.06.2013, якою встановлено, що вартість робіт (облаштування фундаменту під навіс та резервуари) складає 339556,00 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 100000 грн.

- додаткову угоду №5 від 02.07.2013, якою встановлено, що вартість робіт (облаштування фундаменту кафе) складає 24337,82 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 15000 грн.

- додаткову угоду №6 від 02.07.2013, якою встановлено, що вартість робіт (облаштування підпірної стіни та вїзді) складає 67148,74 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 48000 грн.

- додаткову угоду №7 від 08.07.2013, якою встановлено, що вартість робіт (облаштування фундаменту мийки) складає 210236,88 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 160000 грн.

- додаткову угоду №8 від 29.07.2013, якою встановлено, що вартість робіт (монтаж резервуару та зворотного насипу резервуарного парку) складає 159988,94 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 100000 грн.

- додаткову угоду №9 від 07.08.2013, якою встановлено, що вартість робіт (облаштування полів в операторній) складає 113680,00 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 95000 грн.

- додаткову угоду №10 від 08.08.2013, якою встановлено, що вартість робіт (тимчасові технологічні дороги) складає 50649,12 грн. та не є остаточною. Замовник протягом 3 днів з моменту підписання додаткової угоди перераховує на розрахунковий рахунок генпідрядника аванс у розмірі 30000 грн. та інші.

Згідно графіків виконання робіт на обєкті: фізкультурно-оздоровчий комплекс з АЗК в районі Нікопольського шосе на території Долинської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, роботи за контрактом №01 від 21.02.2013 розпочались у березні 2013 року.

Згідно графіків фінансування робіт на обєкті: фізкультурно-оздоровчий комплекс з АЗК в районі Нікопольського шосе на території Долинської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, термін сплати роботи за контрактом №01 від 21.02.2013 розпочинається з березня 2013 року.

Судом встановлено, що у період з лютого 2013 року по грудень ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» здійснено розрахунок на адресу ТОВ "Дніпрорембуд" на суму 2304077,16 грн., що підтверджено платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 208, т.2 - а.с. 42, т.3).

ТОВ "Дніпрорембуд надано послуги позивачеві на суму у розмірі 5557840,29 грн., що підтверджено актами виконання будівельних робіт форми КБ-3, КБ-2 за грудень 2013 року, що наявні в матеріалах справи (а.с.2-175, т. 2).

Також судом встановлено, що 25.02.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області було зареєстровано декларацію про початок виконання підготовчих робіт обєкту: «будівництво фізкультурно-оздоровчого комплексу з АЗК в районі Нікопольського шосе в м.Запоріжжя» за №ЗП47. Замовником будівництва є ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ»; підрядною організацією є ТОВ "Дніпрорембуд"; проект виконання підготовчих робіт розроблений проектною організацією ТОВ «Гранс» та затверджений наказом генерального директора ТОВ "Дніпрорембуд".

10.04.2013 Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області видано дозвіл на зняття та перенесення грунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки №0001 ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ», генпідряднику ТОВ "Дніпрорембуд" та підряднику ТОВ «Дніпротрансбуд 2007». Як вбачається з вказаного дозволу, останній надано на виконання робіт в межах контракту №01 від 21.02.2013 на виконання робіт з будівництва обєкту між ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» та ТОВ "Дніпрорембуд" за договором підряду на виконання робіт із зняття грунту від 28.03.2013 №04 між ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» та ТОВ «Дніпротрансбуд 2007».

01.08.2013 Державною архітектурно-будівельною інпекцією України видано замовнику ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ», генпідряднику ТОВ "Дніпрорембуд" дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ 75 на обєкт «фізкультурно-оздоровчий комплекс з АЗК в районі Нікопольського шосе в м.Запоріжжя».

З огляду на вищезазначене, суд критично оцінює доводи податкового органу про нереальність господарських операцій між означеними підприємствами, з огляду на відсутність проведення передплати та не приймає вказані доводи відповідача як достатні для підтвердження нереальності господарських операцій між ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» та ТОВ "Дніпрорембуд".

ТОВ "Дніпрорембуд" складені та видані позивачеві податкові накладні, суми ПДВ по яким у розмірі 6725640,00 грн. позивачем включені до податкового кредиту звітного періоду: грудень 2013 року, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (том 2 а.с. 177 а.с. 207).

Представник позивача під час розгляду справи наголосив на тому, що виконані будівельні роботи мають кінцевий вираз створені обєкти нерухомості: авто-заправочний комплекс (АЗК), що проданий ПзІІ «Лукойл-Україна», будівля автомийки, фізкультурно-оздоровчий комплекс. Основним за обємом обєктом нерухомості є фізкультурно-оздоровчий комплекс (площею 3609,10 кв.м.), який введено в експлуатацію 27.03.2015, та складається з кафе, контрольно-пропускного пункту, котельні, літнього басейну, футбольні поля, паркування для автомобілів. Позивач вказує, що фізкультурно-оздоровчий комплекс наразі передано в довгострокову оренду ТОВ «СПОРТ-КОМ», що здійснює діяльність під маркою Sport Life.

Судом встановлено, що на обєкт будівництва: «Будівництво будівель та споруд фізкультурно-оздоровчого комплексу» зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації 09.02.2015 за №ЗП72.

Право власності на нерухоме майно - фізкультурно-оздоровчий комплекс зареєстровано за ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ», про що видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.03.2015.

16.03.2015 між ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» та ТОВ «СПОРТ-КОМ» укладено договір оренди нерухомого майна, предметом якого є нерухоме майно, площею 3698,5 кв.м., що розташовані за адресою: Запорізька обл., село Нове Запоріжжя, вул. Нікопольське шосе, земельна ділянка 3б.

16.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєстровано договір оренди нерухомого майна, укладений між ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» та ТОВ «СПОРТ-КОМ» 16.03.2015, строком дії до 16.03.2030.

Згідно з актами прийому-передавання обєкта оренди від 01.09.2015, від 01.10.2015, від 01.11.2015 затверджено передачу обєкта оренди орендарю ТОВ «СПОРТ-КОМ».

Як видно з акта перевірки №1229/22-03/35803099 від 07.04.2014, під час аналізу взаємодії позивача з ТОВ "Дніпрорембуд" податковим органом зроблені висновки про нереальність таких операцій, з урахуванням даних акта Дніпропетровської ОДПІ №183/22-04/31785218 від 28.03.2014 про результати зустрічної звірки ТОВ "Дніпрорембуд".

Означені доводи контролюючого органу критично оцінюються судом з огляду на те, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчує факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження або не підтвердження господарських відносин між платниками податків, оскільки додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом ДПА України від 22.04.2011 №236, чітко встановлений зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, в якому не передбачено наявності висновку щодо реальності (нереальності) вчинення господарських операцій.

Також суд зазначає, що в межах виконання умов контракту №01 від 21.02.2013 ТОВ «Дніпротрансбуд 2007» залучено підрядником, зокрема, що вбачається з дозволу на зняття та перенесення грунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки №0001 від 10.04.2013.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на момент здійснення правовідносин) встановлено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 08.06.2015 по справі №К/9991/16662/12, номер судового рішення в ЄДРСР №44833937.

Суд також виходить з того, що чинне податкове законодавство не покладає на платника податків обов'язку контролювати діяльність осіб, що поставляють йому товари (роботи, послуги). На момент укладення вищеозначених договорів та додаткових угод до них та здійснення господарських операцій контрагент позивача - ТОВ "Дніпрорембуд" був зареєстрований в установленому порядку.

Стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування податкового кредиту з фактом придбання товарів чи послуг з метою використання в господарській діяльності.

Платник податків (покупець товарів, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені порушення продавцем.

Допущені продавцем певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього продавця та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, адже законами іншого не передбачено.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови в праві на податковий кредит. Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 08.06.2015 по справі №К/9991/16662/12, номер судового рішення в ЄДРСР №44833937.

Що стосується спеціальної правосубєктності ТОВ "Дніпрорембуд", то згідно з відомостями, які містяться на Інформаційному ресурсі (www.usr.minjust.gov.ua) на момент господарських взаємовідносин вказане підприємство було зареєстровано як юридична особа та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua), на момент вчинення господарських правовідносин з позивачем зареєстровано як платник ПДВ.

Також висновки податкового органу не узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява N3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Як визначено п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З урахуванням вищевикладеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів та з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, судом встановлений рух активів від ТОВ "Дніпрорембуд" до ТОВ «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ». Таким чином, віднесення до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, суми у розмірі 672564,00 грн. на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Дніпрорембуд", відповідає вимогам норм чинного податкового законодавства, а використання позивачем наданих послуг у власній господарській діяльності підтверджується матеріалами справи та випливає з характеру діяльності підприємства.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та доведеність позивачем невідповідності винесеного оскарженого податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 06.05.2014 № (форми "Р") вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, суд, перевіривши оскаржене рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, доходить висновку, що податкове повідомлення -рішення від 06.05.2014 № прийняте податковим органом без урахування усіх обставин, що мають значення у справі, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню судом.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 94, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 06.05.2014 № НОМЕР_1 (форми "Р").

Стягнути з Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТТРЕЙДКОМПАНІЯ» (і.к. 35803099) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1