Справа № 808/4192/17
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/4192/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ЗАБЕЗПЕЧЕННІ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

02 січня 2018 року

Справа № 808/4192/17

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс» про забезпечення позову у адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс» (позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 22.12.2017 №1243 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії ТОВ «Запоріжградтранс» серії АГ №504627 на підставі акту перевірки про відмову ліцензіата від проведення позапланової перевірки від 14.12.2017».

Разом із позовною заявою позивачем надано заяву про забезпечення позову. Позивач просить на час судового розгляду до набрання рішення суду по справі законної сили зупинити дію наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.12.2017 №1243 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії ТОВ «Запоріжградтранс» серії АГ №504627 на підставі акту перевірки про відмову ліцензіата від проведення позапланової перевірки від 14.12.2017» та заборонити Виконавчому комітету Запорізької міської ради як органу, з яким у позивача укладено договори на перевезення, відстороняти позивача від перевезення шляхом організації нових конкурсів на перевезення по маршрутах №№58, 75, 91, 45, 95, розривати з позивачем договори на перевезення по маршрутам №№ 58, 75, 91, 45, 95 та надавати право на перевезення по маршрутам №№58, 75, 91, 45, 95 стороннім або тимчасовим перевізникам до дати закінчення судового розгляду справи та набрання судовим рішенням законної сили.

У заяві позивач зазначає, що являється перевізником на 5 маршрутах у м.Запоріжжі, а саме №№58,75,91,45,95 з пасажироміскістю за один рейс приблизно 160 осіб. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання судового рішення та посилається на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного наказу.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення адміністративного позову – це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Згідно із частиною 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб’єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності 2 обов’язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи приписи викладених вище норм законодавства, суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В той же час, позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також, суд не вважає наведені у заяві аргументи щодо очевидності протиправності оскаржуваного наказу достатніми та аргументованими. Оцінити вказані підстави суд може під час розгляду справи.

Тобто, за наведеними позивачем підставами протиправность наказу відповідача може бути перевірена тільки під час судового розгляду справи по суті.

Відтак, судом підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову не встановлено.

За таких обставин суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст. ст. 150, 151,154 КАС України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс» про забезпечення позову відмовити.

Копію даної ухвали направити позивачу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 256, 295 КАС України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295 КАС України.

Суддя Ю.В.Калашник