Справа № 242/1330/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 січня 2018 року справа № 242/1330/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

ОСОБА_1 Донецького апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2017 року у справі № 242/1330/17 за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, зобовязання призначити пенсію,-

В С Т А Н О В И В :

До Донецького апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 242/1330/17 з апеляційною скаргою Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2017 року.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, суддя-доповідач вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим така скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 296 КАС України в апеляційній скарзі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності.

Відповідно до частини 5 статті 296 КАС України До апеляційної скарги додаються: 1) документ про сплату судового збору; 2) копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи; 3) копії доданих до апеляційної скарги письмових матеріалів, що відсутні в учасників справи, відповідно до кількості учасників справи; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Згідно частини 1 статті 137 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції апелянтом було подано 26 грудня 2017 року.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) за подання апеляційної скарги на рішення суду, розмір судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подані позовної заяви. За подання адміністративного позову фізичною особою немайнового характеру розмір ставки судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4).

Частиною 1 цієї статті Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року, для працездатних осіб у 2017 році встановлено прожитковий мінімум у розмірі 1600 грн.

З матеріалів справи вбачається, що апелянтом не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду.

Таким чином апелянт повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду в розмірі 960 грн. (1600 грн. * 0,4 * 150 %).

Разом з тим, апелянтом заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Своє клопотання апелянт обґрунтовує тим, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2017 рік не було закладено коштів на сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції після 15.12.2017 року) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Тобто зазначена стаття визначає можливість, а не обовязок звільнення від сплати судових витрат.

Крім того, суддя-доповідач зазначає, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції після 15.12.2017 року) вбачається наступне:

«Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.»

Таким чином суддя-доповідач вважає, що чинним законом встановлено вичерпний перелік щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, а тому підстави для задоволення клопотання щодо звільнення від сплати судового збору відсутні.

Також необхідно зазначити, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, cерія А, № 93).

Тобто, в даному випадку доступ до суду обмежений Законом.

Враховуючи викладене, суддя-доповідач відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Крім того, суддя-доповідач звертає увагу апелянта на те, що в апеляційній скарзі не зазначено повну адресу відповідача та його ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Відповідно до ст.ст. 169, 296 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини тягнуть за собою залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання апеляційної скарги із зазначенням повної адреси апелянта та його ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та надання оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 960 грн. за наступними реквізитами для сплати судового збору: рахунок 1059, , МФО банку 834016, отримувач Краматор.УК/м.Краматорськ/22030101, банк ГУДКСУ у Донецькій обл., призначення платежу судовий збір, код класифікації доходів 22030101.

Керуючись статтями 133, 169, 296, 298, 321, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2017 року у справі № 242/1330/17 - залишити без руху.

Встановити строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

В разі невиконання вимог цієї ухвали апеляційна скарга повертається апелянтові.

Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 Гайдар