Справа № 812/1893/17
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1893/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є. розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта імені ОСОБА_1» про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта імені ОСОБА_1» про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що заборгованість відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 на користь Пенсійного фонду становить 97 952,38 грн. Зазначена заборгованість виникла, у звязку з тим, що вказані суми в розрахунках, які надсилались на адресу відповідача, не були сплачені останнім.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, просив суд розглянути справу без участі уповноваженого представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, на адресу суду надав відзив на адміністративний позов, відповідно до якого розгляд справи просить проводити без його участі та зазначає, що позов не визнає з наступних підстав (а.с.32-35).

На думку відповідача, позовна заява не відповідає вимогам статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 та матеріали, які були додані до позовної заяви позивачем, не можуть вважатися доказами по справі, оскільки не вбачається на якій підставі пенсіонерам, відносно яких заявлено відшкодування витрат, було призначено пенсію, бо згідно діючого законодавства відшкодуванню підлягають тільки витрати на виплату пенсій, призначених відповідно до п.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто за списком №2. Не надано доказів понесення фактичних витрат на доставку пенсій, що повинні підтверджуватися договорами про співробітництво на надання послуг у виплаті пенсій відповідним центром поштового звязку та платіжними документами. Не надано доказів, що пенсії вказаним особам виплачуються саме УПФУ в м. Лисичанську, а не іншими відділеннями.

Як витікає із вказаних норм законодавства, відшкодуванню підприємствами підлягають тільки витрати з виплати і доставки пільгових пенсій, призначених за списком №2 та за ст.14 Закону «Про пенсійне забезпечення» відшкодуванню підприємствами не підлягають.

У поданих на розгляд суду документах, на думку відповідача, відсутні докази, які б визначали підстави призначення пенсій особам, які вказані у списку, доданому до розрахунку позовних вимог. Також, неможливо визначити чи вірно зроблено нарахування сум відшкодування, оскільки не вказано основний розмір пенсії, не визначено який її відсоток предявлено до відшкодування, стаж роботи у відповідача, місто проживання пільгового пенсіонера та інше.

З вищенаведених підстав, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частини 9 статті 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд дійшов наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначено в частині 1 статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням такою стороною зазначених функцій.

Пенсійний фонд України та його органи, у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, є суб'єктами владних повноважень, а спори за участю цих органів є публічно -правовими, оскільки виникають за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством публічно-владні управлінські функції, та відповідають визначенню "адміністративної справи".

З матеріалів справи вбачається, що публічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» є юридичною особою та має у своїй структурі відокремлений підрозділ «Шахта ім. Г.Г. Капустіна», який є платником страхових внесків та зборів до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (а.с.5-7, 37-47).

Відповідач не відшкодовує фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2, у зв'язку з чим за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 утворилась заборгованість у розмірі 97 952,38 грн.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2, які були отримані відповідачем, карткою особового рахунку платника, розрахунком суми боргу (а.с.8, 10-17, 49,50).

Вказані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 відповідачем не оскаржені та не скасовані. Сума заборгованості не сплачена, судом не визнано протиправність, недійсність розрахунків за період з 01.10.2017 по 30.11.2017.

Відповідно до частини 2 Розділу XV «Прикінцеві положення «Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-І «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за ставкою 100% оподаткування.

Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачена діючим законодавством.

Зазначене свідчить, про обов'язок відповідача відшкодовувати позивачу витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за рахунок підприємства.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегулювано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Згідно із пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій в таких розмірах:

- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 6.5. Інструкції № 21-1 від 19 грудня 2003 року, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пункт 6.5 Інструкції № 21-1).

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 визначено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона «Крим»). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Виходячи зі змісту вказаних норм законодавства, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, виникає у позивача з 26-го числа кожного місяця, за який позивач просить стягнути заборгованість, за умови надіслання відповідачу розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на відповідний період.

Факт оформлення розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 на загальну суму 97 952,38 грн, отримання цих розрахунків відповідачем знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Твердження представника відповідача, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не містять всіх відомостей, а отже не можуть вважатися доказами по справі, є безпідставними, оскільки судом встановлено, що ці розрахунки оформлені органами Пенсійного фонду із повним дотриманням форми для таких розрахунків, затвердженої Інструкцією 21-1 (додатки 6 та 7 до цієї Інструкції), та відображенням у них всіх визначених Інструкцією 21-1 реквізитів.

Більш того, отримавши розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» та пунктів «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-XII, не надавши на них до позивача заперечень та не оскарживши розрахунок в суді, відповідач фактично узгодив такі розрахунки.

Відтак, визначена в розрахунках сума до відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підлягає сплаті відповідачем на рахунки позивача - органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства, як це визначено пунктом 6.8 Інструкції № 21-1.

Твердження представника відповідача про недоведення позивачем факту понесення останнім фактичних витрат на доставку пенсій, що повинно підтверджуватися договорами про співробітництво на надання послуг у виплаті пенсій відповідним центром поштового зв'язку та платіжними документами, як передумови для відшкодування підприємством таких витрат, суд також вважає безпідставними, оскільки такого обовязку для позивача не визначено розділом 6 Інструкції 21-1, яким безпосередньо врегульовано порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Посилання представника відповідача на те, що особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«є» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, пенсії мають виплачуватися за рахунок коштів Державного бюджету України, судом до уваги не беруться з огляду на таке.

Зі змісту статті 14 Закону № 1788-XII слідує, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Таким чином, аналіз положень частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у контексті положень статті 14 Закону № 1788-XII дає підстави для висновку про те, що порядок, з якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам за умов, передбачених статтею 14 Закону № 1788-XII.

Судом встановлено, що спір у справі стосується стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (Список № 2), а тому обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам покладено саме на відповідача.

Що стосується інших тверджень відповідача, суд зазначає таке.

Питання відповідності позовної заяви вимогам Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує на стадії відкриття провадження в адміністративній справі за такою позовною заявою.

Судом при вирішенні питання щодо відкриття провадження у даній адміністративній справі встановлено відповідність зазначеної позовної заяви вимогам статей 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна до 15.12.2017), про що й зазначено в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі від 12 грудня 2017 року.

Відповідно, в цій частині твердження представника відповідача є безпідставними.

Відповідачем суду не надано доказів погашення заборгованості перед позивачем по відшкодуванню пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 у загальному розмірі 97 952,38 грн. Відсутні такі відомості й у картці особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2, сформованої позивачем на час розгляду даної адміністративної справи (а.с.8).

З урахуванням вищевикладеного та на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач на момент звернення до суду, був звільнений від сплати судового збору у встановленому порядку, а статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта імені ОСОБА_1» про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах, - задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Лисичанськвугілля (вул. Малиновського, 1, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, ) на користь управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (93113, Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Свердлова, 347, ) суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком №2 за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 у розмірі 97 952,38 грн. (девяносто сім тисяч девятсот пятдесят дві гривні 38 коп).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_2