Справа № 809/1827/17
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2018 р. справа № 809/1827/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кафарського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федів А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кузика І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2017 ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича, яка полягає у неприйнятті до виконання виконавчого листа № 809/3977/14, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 07.06.2017, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017, в частині поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області протиправною та зобов'язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Кузьменка Олексія Степановича винести постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 809/3977/14, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 07.06.2017, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017, в частині поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.12.2017 даний позов залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У зв'язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.01.2018 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. протиправно 03.07.2017 винесено та направлено позивачу повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання і повернуто два виконавчі листи про поновлення ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника оперативного управління ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області та про поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області, а також повторно 05.12.2017 винесено та направлено позивачу повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання і повернуто виконавчий лист про поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області. Таке неправомірне неприйняття виконавчого документа до виконання позивач вважає протиправною бездіяльністю державного виконавця, яка порушує законні права ОСОБА_3, і як наслідок, вони підлягають захисту в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у повідомленнях про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.07.2017 та 05.12.2017. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. У задоволені позову просив відмовити.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд встановив наступне.

27.11.2014 ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним і скасування наказу №21640-о від 29.10.2014 року, поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 позивачу в задоволенні позову відмовлено.

22.05.2017 постановою Львівського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015, а позовну заяву ОСОБА_3 до Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним і скасування наказу №21640-о від 29.10.2014, поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства зборів і доходів України №21640-о від 29.10.2014 «Про звільнення ОСОБА_3». Поновлено ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника оперативного управління Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області. Поновлено ОСОБА_3 в органах податкової міліції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області.Стягнуто з Міністерства доходів і зборів України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 113 187,50 грн.

Водночас в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017 зазначено, що:

- в частині поновлення на роботі та стягнення присудженої заробітної плати, в межах суми стягнень за один місяць, а саме в сумі 9 960,51 грн., постанова підлягає негайному виконанню;

- постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На виконання вказаної постанови у справі № 809/3977/14 ОСОБА_3 07.06.2017 видано три виконавчих листа, які він подав відповідачу до виконання.

03.07.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. винесено і надіслано ОСОБА_3 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання і повернуто два виконавчі листи про поновлення ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника оперативного управління ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області та про поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області (а.с. 9).

Згідно вказаного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, підставою для повернення вказаних виконавчих документі взазначено невідповідність виконавчих листів Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутність у виконавчих листах ім'я та по батькові посадової особи, яка видала такі виконавчі документи, чим порушено п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку із цим, 26.07.2017 ОСОБА_3 на підставі ст. 259 чинного на той час Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про виправлення помилки у вказаних вище виконавчих листах.

07.08.2017 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні його клопотання про виправлення помилки у виконавчих листах. У вказаній ухвалі суд зазначив, що вказані виконавчі листи повністю відповідають ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а також вимогам до виконавчих листів, які видаються адміністративними судами, встановлені відповідною Інструкцією з діловодства, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 (а.с. 10-11).

Отримавши дану ухвалу, позивач повторно подав виконавчі листи до виконання у Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, одночасно долучивши копію вказаної ухвали від 07.08.2017.

Однак, 05.12.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. повторно винесено та направлено позивачу повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання і повернуто виконавчий лист про поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області (а.с. 12).

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та протиправними, які порушують його права, а тому відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства, звернувся до адміністративного суду із позовною заявою про захист порушеного права.

Суд, вирішуючи спір, виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 цього закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону) (далі - виконавці).

Пунктом 3 даної Інструкції встановлено, що органами державної виконавчої служби є, зокрема, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

На виконання даних норм законодавства, позивач звернувся із заявою до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про примусове виконання виконавчих листів № 809/3977/14, виданих Івано-Франківським окружним адміністративним судом 07.06.2017.

Нормою ч. 1 ст. 259 КАС України (чинного на момент звернення позивача до державного виконавця про примусове виконання виконавчого листа від 07.06.2017) визначено, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вимоги до виконавчого документа. Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою.

Частиною 4 ст. 4 вказаного закону встановлено підстави, при яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Як встановлено судом, відповідач 03.07.2017 та 05.12.2017 виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, посилаючись саме на цю норму закону.

Однак, суд вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки зі змісту виконавчого листа № 809/3977/14 від 07.06.2017 щодо поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області вбачається, що він відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 8). Так, у вказаному виконавчому документі міститься назва і дата видачі документа, найменування органу; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування відповідача (боржника) та його місцезнаходження;прізвище, ім'я та по батькові позивача (стягувача) та адреса його місця проживання;ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача;резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили; строк пред'явлення рішення до виконання. Також даний виконавчий документ підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою.

Суд також звертає увагу, що оцінка виконавчим листам № 809/3977/14 від 07.06.2017 щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника оперативного управління Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області та в органах податкової міліції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області дана в ухвалі Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.08.2017, в якій зазначено, що дані листи відповідають вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а також вимогам до виконавчих листів, які видаються адміністративними судами, встановлені відповідною Інструкцією з діловодства, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 (а.с. 10-11). Дана ухвала набрала законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Як наслідок, після повторного звернення позивача до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 809/3977/14, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 07.06.2017, який, як встановлено у вищезазначеній ухвалі від 07.08.2017 відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протиправно, в порушення вимог закону, повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В даному випадку, суд звертає увагу на те, що відповідач в порушення вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду жодних доказів в підтвердження правомірності повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.07.2017 та 05.12.2017, а подані позивачем докази спростовують правомірність винесення вказаних рішень державним виконавцем.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексій Степанович безпідставно та всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.07.2017 та 05.12.2017.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій необхідно задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи дане положення, суд присуджує стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України на користь ОСОБА_3 1 280,00 грн. сплаченого судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо неприйняття до виконання виконавчого листа № 809/3977/14, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 07.06.2017, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017, в частині поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області.

Зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Кузьменка Олексія Степановича винести постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 809/3977/14, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 07.06.2017, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017, в частині поновлення ОСОБА_3 в органах податкової міліції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДРПОУ - 00015622) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 16 січня 2018 р.