Справа № 813/2173/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/10590/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді- Мікули О.І.,

суддів- Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання- Болюк Н.В.,

позивача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року у справі № 813/2173/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Руслана Івановича про визнання неправомірними дій, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Грень Н.М.,

час ухвалення рішення - 01.08.2017 року,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - 01.08.2017 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Р.І., в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у реєстрації за ним права власності та видачі відповідних свідоцтв на нерухоме майно, скасувати постанову Державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Р.І. № 134/01-16 від 13 червня 2017 року, зобов'язати відповідача зареєструвати за ним право власності, та видати відповідні свідоцтва на наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 53,3 кв.м. вартістю 536200,00 грн.; квартира АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м. вартістю 462000,00 грн.; квартира АДРЕСА_3, загальною площею 61,6 кв.м. вартістю 602000,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Руслана Івановича щодо відмови у реєстрації за ОСОБА_2 права власності та видачі відповідних свідоцтв на нерухоме майно. Скасовано постанову державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Руслана Івановича № 134/01-16 від 13 червня 2017 року. Зобов'язано державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Руслана Івановича зареєструвати за ОСОБА_2 право власності, про що видати відповідні свідоцтва на наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 53,3 кв.м. вартістю 536200,00 грн.; квартира АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м. вартістю 462000,00 грн.; квартира АДРЕСА_3, загальною площею 61,6 кв.м. вартістю 602000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушено її права, оскільки ОСОБА_3 належать майнові права на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м., її вона у 2007 році придбала згідно з попереднім договором купівлі -продажу; відповідно до договору про відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 12 травня 2010 року забудовник ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 майнові права на вказану квартиру, в подальшому ОСОБА_3 уклала з ЖБК «Кооператив» договір про пайову участь у будівництві, пайовим внеском у якому є майнові права на вказану квартиру. Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що державний нотаріус Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевич Р.І. не приймав відмову у вчиненні реєстраційних дій, а тому суд, зобов'язавши його зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на спірні квартири без наявності на те будь-яких підстав, фактично перевищив свої повноваження. Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції не спростував підстав у відмові щодо вчинення нотаріальної дії та визнав дії державного нотаріуса неправомірними з покликанням лише на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який підлягає до застосування у випадку відмови у вчиненні реєстраційної дії, яка в даному конкретному випадку є похідною від нотаріальної дії - видачі свідоцтв, а тому суд не мав права давати оцінку діям державного нотаріуса щодо відмови у реєстрації права власності на квартири, оскільки така дія в даному випадку взагалі не могла вчинятися. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Позивач - ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, суд підстав для відкладення розгляду справи не вбачає, а тому вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2008 року ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 уклали попередні договори купівлі-продажу квартир, посвідчені приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М., реєстраційні номери 1485, 1490, 1486, 1488, 1487, 1489.

Відповідно до п.1.1. вказаних попередніх договорів ОСОБА_5 у термін до 30 грудня 2009 року зобов'язувався передати у власність позивача шість квартир за №№ 5, 6, 12, 13, 14 та 15, відповідно загальними площами: 43,6 кв.м., 40,7 кв.м., 39,3 кв.м., 43,6 кв.м., 40,7 кв.м. та 36,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно з п.5.4. попередніх договорів купівлі-продажу для забезпечення виконання зобов'язання позивач сплатив на користь ОСОБА_5 аванс в розмірі 99 відсотків від вартості об'єктів нерухомості.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 28 лютого 2012 року у справі № 2/1324-405/11 задоволено позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_5 та вирішено стягнути з останнього кошти (аванс за попередніми договорами купівлі-продажу) у розмірі 362785,20 доларів США.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Львівської області від 30 травня 2012 року у справі № 22ц-1390/3223/12 рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 лютого 2012 року у справі № 2/1324-405/11 скасовано в частині стягнення грошових коштів в іноземній валюті та ухвало в цій частині нове рішення, яким стягнено на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1813927,50 грн.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року у справі № 6-40661св12, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 лютого 2012 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2012 року залишено без змін.

Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2015 року у справі №341/1228/15-ц стягнено на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 1353189,91 грн., три проценти річних від суми боргу в розмірі 167332,50 грн. та судові витрати в розмірі 3654 грн., всього - 1524176,41 грн.

08 лютого 2016 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 2/341/541/15 про стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача грошових коштів у сумі 1524176,41 грн.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало зведене виконавче провадження ВП № 52005462 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3338103,91 грн.

Внаслідок вжиття заходів примусового виконання рішень судів передано на реалізацію, шляхом проведення електронних торгів, у порядку визначеному Міністерством юстиції України - "СЕТАМ" нерухоме майно, що належить ОСОБА_5, в тому числі: 1) квартира АДРЕСА_1, загальною площею 53,3 кв.м. - 766000,00 грн.; 2) квартира АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м. - 660000,00 грн.; 3) квартира АДРЕСА_3, загальною площею 61,6 кв.м. - 860000,00 грн.

За наслідком проведення третіх електронних торгів, призначених на 30 травня 2017 року реалізація вищезазначеного нерухомого майна не відбулась у зв'язку з відсутністю учасників таких торгів.

30 травня 2017 року державним виконавцем, листом № 02.1-31/1221/В-8/4944, в порядку ст.61 Закону України "Про виконавче провадження" запропоновано позивачу залишити за собою вказане нерухоме майно.

31 травня 2017 року ОСОБА_2 надав письмову згоду на залишення за собою зазначеного нерухомого та нереалізованого майна за ціною третіх електронних торгів.

01 червня 2017 року супровідними листами № 02.1-31/1221/В-8/5026 та № 02.1-31/1221/В-8/5027 державним виконавцем оформлено та надано позивачу постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, про що було складено та затверджено відповідні акти.

12 червня 2017 року позивач звернувся до державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Р.І. з заявою про вчинення нотаріальної та реєстраційної дії, а саме: зареєструвати за ним право власності, про що видати відповідні свідоцтва на наступне нерухоме майно: 1) квартира АДРЕСА_1, загальною площею 53,3 кв.м. вартістю 536200,00 грн.; 2) квартира АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м. вартістю 462000,00 грн.; 3) квартира АДРЕСА_3, загальною площею 61,6 кв.м. вартістю 602000,00 грн. До заяви долучено оригінали наступних документів: постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення від 01 червня 2017 року, а саме: квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,3 кв.м. вартістю 536200,00 грн., прошито та скріплено відтиском круглої печатки на 3 арк.; постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення від 01 червня 2017 року, а саме: квартири АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м. вартістю 462000,00 грн., прошито та скріплено відтиском круглої печатки на 3 арк., постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення від 01 червня 2017 року, а саме: квартири АДРЕСА_3, загальною площею 61,6 кв.м. вартістю 602000,00 грн., прошито та скріплено відтиском круглої печатки на 3 арк.; копії документів: лист Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області № 02.1-31/1221/В-8/4944 від 30 травня 2017 року, заява ОСОБА_2 від 31 травня 2017 року, лист Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області № 02.1-31/1221/В-8/5026 від 01 червня 2017 року, лист Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області № 02.1-31/1221/В-8/5027 від 01 червня 2017 року, ухвала Трускавецького міського суду від 09 грудня 2016 року у справі № 2-1324-405/11, ухвала Апеляційного суду Львівської області від 23 травня 2017 року.

13 червня 2017 року державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичом Р.І. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів на квартири АДРЕСА_1АДРЕСА_2АДРЕСА_3, мотивуючи це тим, що відповідно до п.2 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на конкретне майно в акті про те, що прилюдні торги не відбулися мусить бути зазначено дані про правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності боржника на майно: назва правовстановлюючого документа, ким виданий, дата видачі (посвідчення), орган реєстрації, дата та номер реєстрації; у долучених до заяви ОСОБА_2 актах про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу цих даних не зазначено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Р.І. щодо відмови у реєстрації за позивачем права власності та видачі відповідних свідоцтв на нерухоме майно є протиправними, оскільки у відповідача не було підстав, передбачених Законом України "Про нотаріат" та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для відмови проведення такої державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомості та видачі свідоцтв про право власності, тому постанова державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Р.І. № 134/01-16 від 13 червня 2017 року підлягає скасуванню, а правильним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання провести державну реєстрацію права власності на відповідне нерухоме майно за ОСОБА_2

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до положень ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

П.1 ч.1 ст.2 цього Закону передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч.3 ст.10 цього Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6 ) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Ч.2 ст.24 цього Закону передбачає, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.

Згідно з п.5 ст.34 Закону України «Про нотаріат» однією з нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси є видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів).

П. 3.1 глави 13 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачає, що якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися.

Відповідно до п. 3.2 глави 13 Розділу II Порядку № 296/5, в акті про те, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися має бути зазначено: ким, коли і де проводилися прилюдні торги; коротка характеристика реалізованого майна; прізвище, ім'я, по батькові (найменування юридичної особи), місце проживання/місцезнаходження кожного покупця; дані про документи, що посвідчували право власності боржника на майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку: назва документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів зазначаються прізвище, ім'я, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата та номер реєстрації; підстави, з яких прилюдні торги (аукціон) не відбулися.

Колегія суддів, дослідивши в судовому засіданні долучені ОСОБА_2 до заяви про вчинення реєстраційної та нотаріальної дії акти про передачу майна стягувачу в рахунок погашення від 01 червня 2017 року, встановила, що відповідачем правомірно винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, оскільки у цих актах не зазначено дані про правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності боржника на майно: назва правовстановлюючого документа, ким виданий, дата видачі (посвідчення), орган реєстрації, дата та номер реєстрації, а тому правомірність такої постанови стверджується вищенаведеними правовими нормами щодо порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у ст.47 цього Закону, або містять відомості, передбачені ч.3 ст.47 цього Закону.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови у письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що у спірних правовідносинах після проведення електронних торгів та оформлення належним чином їх результатів виконавцем, для отримання правовстановлюючих документів на придбане з електронних торгів майно необхідно вчинити певний алгоритм дій: звернутися з заявою та належно оформленими документами до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії - видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів; лише після вчинення цієї нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, таке буде підставою для вчинення реєстраційної дії.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Така постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії прийнята у зв'язку з невідповідністю актів про передачу майна стягувачу в рахунок погашення п.2 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на конкретне майно, а саме: в акті про те, що прилюдні торги не відбулися, не зазначено дані про правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності боржника на майно: назва правовстановлюючого документа, ким виданий, дата видачі (посвідчення), орган реєстрації, дата та номер реєстрації, що є обов'язковою вимогою для акта державного виконавця про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови і в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій державного нотаріуса Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевича Р.І. щодо відмови у реєстрації за ОСОБА_2 права власності та видачі відповідних свідоцтв на нерухоме майно та зобов'язання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на відповідне нерухоме майно, то колегія суддів вважає, що у задоволенні таких необхідно відмовити, оскільки такі є похідними від вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, так як свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів є відповідно до п.4 ст.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для вчинення реєстраційної дії.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року у справі № 813/2173/17 скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О.І.Мікула

Судді: А.Р.Курилець

М.П.Кушнерик

Повне судове рішення складене 12 січня 2018 року.