Справа № 816/2057/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2057/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного підприємства "НВП "Герда" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2017 року Приватне підприємство "НВП "Герда" (далі - ПП "НВП "Герда") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № НОМЕР_1 від 20.07.2017 про визначення суми завищення від'ємного значення з ПДВ в розмірі 254 495 грн., № НОМЕР_2 від 20.07.2017 про визначення суми грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 16312,50 грн., в тому числі 13 050 грн. за податковим зобов'язанням та 3262,5 грн. за штрафними санкціями, № НОМЕР_3 від 20.07.2017 про визначення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні господарські операції з товариством з обмеженою відповідальністю «Строй ОСОБА_3» (далі ТОВ «Строй ОСОБА_3») підтверджені первинними бухгалтерським документами, тому висновки акту перевірки щодо завищення суми ПДВ є помилковими. Застосування штрафних санкцій за ненадання документів на запит контролюючого органу також є безпідставним, оскільки останньому надано усі необхідні документи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на те, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 537/544/17 встановлено фіктивність операцій ТОВ «Строй ОСОБА_3». Крім того, ПП «НВП «Герда» не підтверджено можливість транспортування та зберігання придбаних товарів.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

В період з 29.06.2017 по 05.07.2017 Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено позапланову виїзну перевірку ПП «НВП «Герда» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Строй ОСОБА_3» за період з 01.12.2015 по 31.01.2016, за наслідками якої складено акт перевірки № 935/16-31-14/24831786 від 07.07.2017 (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 198.3 ст. 198, пункту 201.4, пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено суму ПДВ на 13050 грн.; завищено відємне значення з ПДВ на суму 254 495 грн.

На підставі Акту перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 20.07.2017 про визначення суми завищення від'ємного значення з ПДВ в розмірі 254 495 грн., № НОМЕР_2 від 20.07.2017 про визначення суми грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 16312,50 грн., в тому числі 13 050 грн. за податковим зобов'язанням та 3262,5 грн. за штрафними санкціями, № НОМЕР_3 від 20.07.2017 про визначення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510 грн.

Позивач не погодився із зазначеними повідомленнями рішеннями та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Стаття 2 Закону №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За приписами статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.2 цієї статті датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 135.1 ст.135 Податкового кодексу України передбачено, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

На підтвердження спірних господарських операцій з ТОВ «Строй ОСОБА_3» позивачем надано договори, специфікації, рахунки фактури, видаткові та податкові накладні, банківські виписки, копії журналів ордерів та інше.

Однак, як вбачається з вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 537/544/17, що набрав законної сили 03.04.2017, організована злочинна група у складі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у період з 01.01.2015 по 28.07.2016 фактично не здійснювала підприємницьку діяльність від імені ТОВ «Строй ОСОБА_3», ТОВ «Фавор ОСОБА_7», ТОВ «Ентерс», ТОВ «Антарес Продакт», ТОВ «Адвайн», ТОВ «Кредсі», передбачену статутами даних підприємств, а використовуючи рахунки даних фіктивних субєктів підприємницької діяльності умисно надавали послуги субєктам реального сектору економіки з переводу безготівкових коштів у готівку шляхом здійснення незаконних фінансово господарських операцій субєктам підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, виконання робіт, надання послуг.

З наданих позивачем документів вбачається, що первинні документи від імені ТОВ «Строй ОСОБА_3» підписані ОСОБА_5, який був членом вищезазначеної організованої злочинної групи та ОСОБА_8Ю, яка згідно вищевказаного вироку погодилася за винагороду на придбання субєкту підприємницької діяльності ТОВ «Строй ОСОБА_3» без наміру здійснювати реальну господарську діяльність.

Вирок суду, який встановлює фіктивність господарської діяльності контрагента, не може бути не врахований, оскільки статус фіктивного підприємництва несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть у випадку формального підтвердження її первинними документами.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена у рішенні Верховного Суду України від 26.01.2016 №21 - 4781а15 "первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними".

А у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 12.01.2016 №21-3706а15, вказано, що "статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку".

За викладених обставин, суд вважає, що надані до матеріалів справи позивачем первинні бухгалтерські документи, зокрема, видаткові накладні, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, які посвідчують факт постачання товарів, а тому віднесення до складу податкового кредиту з ПДВ спірних сум по придбанню товарів у ТОВ «Строй ОСОБА_3» є безпідставним. Відтак податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 20.07.2017 про визначення суми завищення від'ємного значення з ПДВ в розмірі 254 495 грн. та № НОМЕР_2 від 20.07.2017 про визначення суми грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 16312,50 грн. є правомірними, а позовні вимоги щодо їх скасування є такими, що не підлягають задоволенню.

Окрім того, за результатами аналізу баз даних контролюючого органу по ТОВ "Строй ОСОБА_3" встановлено відсутність будь - якої інформації про наявність складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, устаткування, а також трудових ресурсів, що необхідно для здійснення фінансово - господарської діяльності підприємства.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_3 від 20.07.2017 про визначення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510 грн. суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ГУДФС у Полтавській області направило ПП "НВП "Герда" запит № 1 від 29.06.2017, у якому, зокрема, повідомило про необхідність надання товариством до контролюючого органу завірених та належним чином скріплених печаткою копій первинних документів щодо відображення придбаних та використаних товарів та послуг у регістрах бухгалтерського обліку, щодо транспортування продукції та сертифікатів відповідності товарів.

Зі змісту відповіді підприємства № 3006/17 від 30.06.2017 на вищезазначений запит слідує, що останнім на вимогу контролюючого органу запитувані документи з оприбуткування товарів на складі, сертифікати якості та товарно - транспортні документи надані не були, на підставі чого 05.07.2017 відповідачем складено акт ненадання документів № 645/16-31-14-03-13/24831786.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Враховуючи наведене, та зважаючи на ненадання ПП "НВП "Герда" на вимогу контролюючого органу запитуваних документів, суд дійшов висновку про обґрунтованість застосування ГУДФС у Полтавській області до товариства оскарженим податковим повідомленням - рішенням № НОМЕР_3 від 20.07.2017 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн, а відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення.

За викладених обставин оскаржені податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Полтавській області відповідають критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241 - 245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову приватного підприємства "НВП "Герда" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 січня 2018 року.

Суддя ОСОБА_9