Справа № 826/7167/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 грудня 2017 року 12:30 № 826/7167/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської митниці ДФС по відношенню до ТОВ «НВП «ТЕМП-300» щодо вирішення питання про складання Висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету;

- зобов'язати Київську міську митницю ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України відповідних сум сплаченого ПДВ та ввізного мита та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність відмови Київської міської митниці ДФС у поверненні надміру сплачених до Державного бюджету України коштів, зазначаючи, що документ, на підставі якого нараховано надмірні митні платежі скасовано судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки ним правомірно відмовлено позивачу у видачі висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів і зборів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що сплачені декларантом суми коштів не є ані надміру сплаченими, ані помилково сплаченими.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ТОВ «НВП «ТЕМП-3000» та компанія «DSM Dyneema B.V.» 13.05.2015 року уклали Контракт №13-0515 на поставку товарів.

12.06.2015 року ТОВ «НВП «ТЕМП-3000» було подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію №100270001/2015/248165 від 12.06.2015 року.

В графі 31 даної митної декларації вказано наступний опис товарів: «Нетканний матеріал з синтетичного волокна, з поверхневою щільністю понад 150г/м2, в рулонах. НВ2 полотно (СВМПЭ) понад високо молекулярний поліетилен високої міцності - 10890,00 кг. (постачається в рулонах). Характеристики: матеріал виготовлення - 100 % (СВМПЭ); завтовшки - 0,2-0,3 мм; щільність 261 г/м2; ширина - 1,6 м; довжина у рулоні - 100 мм; з покриттям. Використовується у виробництві бронежилетів. Для цільового призначення по заказу Міністерства оборони України на період проведення АТО. Виробник: DSM Dyneema B.V. Країна виробництва: Нідерланди (NL). Торгівельна марка: «Dyneema». В графі 33 митної декларації вказано код даного товару відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) - .

30.06.2015 року Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-172-2015, яким змінено графу 31 ВМД №100270001/2015/248165 від 12.06.2015 «Опис товару»: «Товар №1. Тканини, зазначені у примітці 9 до розділу XL: НВ2 полотно (СВМПЭ) високої міцності», що являє собою матеріал, який складається з чотирьох шарів (без покриття, що може бути виявлено неозброєним оком) паралельно розташованих монониток з поліетилену, накладених одна на одну, з'єднаних між собою за допомогою клею. В окремих, відносно один одного, нитки орієнтовані перпендикулярно. Торгівельна марка: «Dyneema». Виробник: DSM Dyneema B.V. Окрім того, вказано значення графи 33 ВМД «Код товару», як .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС про визнання коду товару від 30.06.2015 року №КТ-172-2015.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 року вищевказану постанову Окружного адміністративного суду м. Києва залишено без змін.

01.03.2016 року позивач звернувся до Київської міської митниці ДФС із заявою від 29.02.2016 року щодо повернення надмірно сплачених сум митних платежів, у зв'язку із скасуванням рішення про заміну коду товару.

31.03.3016 року позивач отримав лист за вих. №1953/10/26-70-19-01 від 18.03.3016 року, в якому відповідач зазначив про відсутність правових підстав для повернення коштів з Державного бюджету України.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту частин 1-4 ст. 301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до п.1.2 Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення (далі - Порядок N 64/11938), затвердженого наказом Міністерством фінансів України, Державної митної служби України від 24.01.2006 №25/44, надміру сплачені митні та інші платежі це сума коштів, що з різних причин внесена понад розмір, установлений законодавством.

Процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами регламентується Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 р. N 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 р. за № 1097/14364 (надалі - Порядок № 618).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Порядку №618 визначено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У відповідності до пунктів 43.1, 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як встановлено судом вище, 01.03.2016 року позивач звернувся до Київської міської митниці ДФС із заявою від 29.02.2016 року щодо повернення надмірно сплачених сум митних платежів, у зв'язку із скасуванням рішення про заміну коду товару, що відповідає вимогам Порядку.

Листом від 18.03.2016 року №1953/10/26-70-19-01 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для повернення коштів з Державного бюджету України.

Відповідно до Порядку №618, керівник (заступник керівника) митного органу розглядає заяву, зареєстровану в загальному відділі митного органу (далі - Загальний відділ), і дає доручення керівнику (заступнику керівника) відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) щодо подальшого розгляду заяви.

Відділ упродовж 10 днів:

перевіряє наявність коштів на відповідному рахунку шляхом вивчення відповідності заявлених до повернення платником податків сум коштів наявним даним у Картці - особовому рахунку платника податків, форма якої наведена в додатку 1 до Порядку обліку (далі - Картка - особовий рахунок платника податків);

складає акт про звірення залишків сум коштів передоплати на відповідному рахунку митного органу (далі - Акт звірення) за формою, наведеною в додатку 12 до Порядку обліку;

готує висновок про повернення платнику податків коштів передоплати, що обліковуються на відповідному рахунку митного органу (далі - Висновок про повернення коштів передоплати), за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

Отже, згідно з нормами Порядку відповідач зобов'язаний перевірити факт наявності зайвої сплати позивачем грошових коштів до бюджету та надати у разі підтвердження факту до відповідного органу Державного казначейства України висновок про повернення надмірно зарахованих до бюджету митних платежів.

Як вбачається з вище вказаного листа Київської міської митниці ДФС, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2015 року скасовано рішення про визначення коду товару від 30.06.2015 року №КТ-172-2015. Питання повернення коштів не було предметом розгляду вказаної вище судової справи. Враховуючи вищевикладене, правові підстави для повернення коштів з Держбюджету України, у сумі зазначеній у зверненні ТОВ «НВП «ТЕМП-3000» у Київської міської митниці ДФС відсутні.

Також листом вказано, що згідно рішення про визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД від 30.06.2015 року №КТ-172-2015 оформлено додаткові митні декларації від 08.09.2015 року №100270001/2015/222071, №100270001/2015/222072, за якими у зв'язку зі зміною коду товару додатково перераховано до Держбюджету України кошти на загальну суму у розмірі 77993, 87 грн.

Товар за додатковими митними деклараціями від 08.09.2015 року №100270001/2015/222071, №100270001/2015/222072 випущено у вільний обіг на загальних підставах, зі сплатою всіх необхідних платежів до Державного бюджету України.

Згідно п. 2.2 Порядку "Розрахунково-касового обслуговування через органи Державної казначейської служби України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення", затвердженого наказом Міністерства фінансів України, Державної митної служби України від 24.01.2006 № 25/44, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.01.2006 № 64/11938, для зарахування коштів, що вносяться платниками та громадянами до/або під час митного оформлення товарів, на балансі Головного управління Державного казначейства України (далі - ГУДК України) у місті Києві відкриваються депозитні рахунки 3734 на ім'я митних органів.

Відповідно до п. 3.1, 3.3, 3.4 зазначеного Порядку, сплата коштів у національній валюті, призначених для забезпечення справляння митних та інших платежів, здійснюється платниками до/або під час митного оформлення товарів з рахунків, відкритих ними в банках, у вигляді передплати та/або доплати, а також готівкою через банки на депозитні рахунки 3734, відкриті на ім'я митних органів в ГУДК України у місті Києві.

Кошти, що надійшли на депозитні рахунки 3734 митних органів згідно з цим Порядком, перераховуються митними органами виключно для здійснення таких операцій:

зарахування до відповідних бюджетів України;

повернення платникам помилково та/або надміру сплачених коштів.

Розпорядження коштами, що обліковуються на депозитних рахунках 3734 митних органів згідно з цим Порядком, здійснюється виключно на підставі платіжних доручень, що оформлені митними органами в установленому порядку.

Повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 N 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за N 1097/14364. ГУДК України у місті Києві на підставі платіжних доручень митних органів забезпечує перерахування коштів на:

банківські рахунки платників, відкриті в банках;

банківські рахунки 2603, відкриті митним органам у відповідних відокремлених підрозділах уповноваженого банку за місцезнаходженням митного органу для виплати коштів платникам готівкою, якщо такі кошти вносилися готівкою.

Розпорядження коштами, що обліковуються на депозитних рахунках 3734 митних органів згідно з цим Порядком, здійснюється виключно на підставі платіжних доручень, що оформлені митними органами в установленому порядку. Повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, зокрема, здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за № 1097/14364.

Тобто, керуючись вказаним Порядком, основною умовою повернення коштів, є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Таким чином, повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами можливо при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України (ДФС) від 06.05.2016 року №10241/6199-99-79-01-01-15 зазначається, що враховуючи наявну у АСМО «Інспектор - 2006» інформацію про те, що рішення про визначення коду товару від 30.06.2015 року №КТ-172-2015 відкликано 16.03.2016 року у зв'язку із набранням законної сили 09.02.2016 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2015 року у справ №826/13937/15, митні декларації, за якими здійснювалось оформлення, потребують внесення змін.

Також у листі зазначено, що, з урахуванням висновків суду, митниця має прийняти відповідне рішення та у разі відсутності обґрунтованих підстав для оскарження в судовому порядку має внести відповідні зміни до митних декларацій, за якими здійснювалось митне оформлення, та здійснити повернення надміру сплачених митних та інших платежів у встановленому порядку.

З листа Київської міської митниці ДФС (вхідний номер та дата відсутні) слідує, що відповідно до п.п. 20,22 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №650, рішення від 30.06.2015 року №КТ-172-2015 є відкликаним згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 року.

Факт звернення позивача до відповідача із заявами про повернення коштів підтверджується матеріалами справи. При цьому факт сплати позивачем податку та ввізного мита, який був сплачений згідно з рішенням митного органу про коригування митної вартості, митним органом не заперечується.

Водночас, проаналізувавши вище вказаний лист Київської міської митниці ДФС, суд зазначає, що останній фактично не містить підстав відмови позивачу у поверненні надмірно сплачених митних платежів.

Як вже зазначалося судом, чинним законодавством чітко визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/ надмірно сплачених до бюджету. Основною умовою повернення коштів є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви (п. 7 Розділ ІІІ Порядку № 618).

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Отже, на митний орган покладено обов'язок у визначений строк підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, який відповідно здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем не підготовлено висновок про повернення надміру (помилково) сплачених коштів.

В першу чергу відповідач в обґрунтування своїх вимог щодо відмови у задоволенні позову позивача звертає увагу на те, що сплачені декларантом суми коштів не є ані надміру сплаченими грошовими коштами, ані помилково сплаченими грошовими зобов'язаннями.

Відповідно до Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, а помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

Так, ст. 307 Митного кодексу України передбачає, що юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов'язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом.

Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод.

Фінансова гарантія видається гарантом і надається органам доходів і зборів особою, відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України.

Інформаційна взаємодія між гарантами та органами доходів і зборів здійснюється за допомогою засобів електронного зв'язку шляхом надсилання авторизованих повідомлень в електронній формі, засвідчених електронним цифровим підписом гарантів та/або посадових осіб органів доходів і зборів, цілодобово, з періодичністю не більше 30 хвилин. При здійсненні інформаційного обміну гарантам надається інформація про статус усіх отриманих фінансових гарантій, а саме про:

1) прийняття або відмову у прийнятті, припинення дії виданих гарантами фінансових гарантій;

2) реквізити (номер і дата оформлення) митних декларацій або документів контролю за переміщенням товарів, до яких прикріплені фінансові гарантії із зазначенням дати та часу прикріплення;

3) дату початку переміщення товарів (та/або початок переміщення кожної партії товару або її частини) із зазначенням номерів транспортних засобів, дати кінцевого строку доставки товарів до органів доходів і зборів призначення, кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, кількість товарів (в основних та додаткових одиницях виміру), суму митних платежів;

4) недостатність фінансових гарантій для оформлення митних декларацій або документів контролю за переміщенням товарів із зазначенням суми нестачі забезпечення сплати митних платежів;

5) номер та дату складення акта про настання гарантійного випадку за виданими гарантами фінансовими гарантіями;

6) вивільнення фінансових гарантій із зазначенням дати та часу доставки товарів (кожної партії товару або її частини) до органів доходів і зборів призначення та реквізитів (номер і дата оформлення) митних декларацій або документів контролю за переміщенням товарів, за якими відбулося підтвердження виконання зобов'язань, забезпечених фінансовими гарантіями.

Згідно ст. 308 Митного кодексу України, розмір фінансової гарантії визначається органом доходів і зборів виходячи з суми митних платежів, що підлягає сплаті при випуску товарів для вільного обігу на митній території України або при вивезенні товарів за межі цієї території у митному режимі експорту.

Якщо при визначенні розміру фінансової гарантії неможливо точно визначити суму митних платежів, що підлягає сплаті, внаслідок ненадання органу доходів і зборів точних відомостей про характер, найменування, кількість, країну походження, митну вартість та код таких товарів згідно з УКТ ЗЕД, розмір фінансової гарантії визначається виходячи з найбільшої величини ставок податків, вартості та/або кількості товарів, що можуть бути визначені на підставі наявних відомостей.

Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов'язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати митних платежів.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що фінансова гарантія, як спосіб забезпечення сплати митних платежів, надається органу доходів і зборів гарантом, внесеним до реєстру гарантів, відносини яких регулюються на підставі відповідних укладених угод. При цьому, на гаранта покладається обов'язок виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання відповідними особами зобов'язань перед органами доходів і зборів.

В той же час, з аналізу вищевикладених норм та наявних у матеріалах справи доказів слідує, що відповідачем не надано будь-яких підтверджень що позивачем товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання.

Крім цього, відповідач зазначає, що грошове зобов'язання було визначене та сплачене позивачем самостійно, а отже у відповідності до ст. 56.11 Податкового кодексу України, воно не підлягає оскарженню.

Відповідно до ст. 56.11 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Як стверджує відповідач, під час здійснення митного оформлення, декларант самостійно розрахував та сплатив митні платежі в сумі, що потребувала сплаті, а отже кошти за митною декларацією не є надмірно сплаченими, а є такими, що сплачені позивачем самостійно в розмірі, визначеному самостійно. Однак відповідачем не надано будь-яких підтверджень, що декларант самостійно розрахував та сплатив митні платежі.

Також відповідач посилається на те, що суд не може втручатися в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та підміняти собою митні органи.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До основних принципів адміністративного судочинства належить, крім іншого, диспозитивність (п.4 ч.1 ст.7 КАС України). Диспозитивність (від лат. Dispono - розпоряджаюся) - це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Під дискреційним повноваженням суд розуміє повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів).

Крім того, положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року №П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимога позивача зобов'язати митний орган прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, яких виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

А тому визначення адміністративним судом зобов'язання суб'єкту владних повноважень підготувати висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів, в тому випадку, коли в діях суб'єкта владних повноважень вбачається незаконна дія чи бездіяльність, не є формою втручання у дискреційні повноваження такого суб'єкту, у т.ч. відповідача та не суперечить меті і завданню адміністративного судочинства.

В той же час, як стверджує відповідач, надмірно сплачені суми не були повернуті позивачу у зв'язку з наявність податкового боргу.

Відповідно до Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Також стаття 43 Податкового кодексу України регламентує, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Таким чином, однією із умов повернення платнику помилково та/або надмірно сплачених сум грошового зобов'язання є відсутність у такого платника заборгованості з податків і зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, що підтверджується довідкою, виданою органом доходів і зборів, у якому платник перебуває на податковому обліку.

Крім того, визначений нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Так, відповідачем було надано витяг з АСМО «Інспектор» (Картка особового рахунку учасника ЗЕД»/Податкові борги), з якого вбачається, що станом на 18.03.2016 року у ТОВ «НВП «ТЕМП-3000» (код ЄДРПОУ) наявний податковий борг 6120 грн. 65 коп.

В викладеного слідує, що при неповерненні сум коштів з відповідного бюджету, відповідач діяв у відповідності до вимог ст. 43 Податкового кодексу України, у зв'язку із наявністю у позивача податкового боргу.

Позивачем не надано підтверджень того, що його податковий борг погашений.

Поряд з цим, враховуючи, що в матеріалах справи відсутня взагалі будь-яка інформація про суму, як вважає позивач, надмірно сплачених митних платежів, то суд позбавлений можливості визначити чи підлягає певна сума надмірно сплаченого зобов'язання поверненню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Таким чином, у зв'язку відсутністю в матеріалах справи необхідної інформації суд не має можливості дослідити, чи було позивачем включено суми, які на його думку надмірно сплачені, до податкового кредиту та чи не подвоєно вимоги щодо повернення сум ПДВ.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Виходячи із аналізу вищенаведених норм права та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач діяв не у спосіб та не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із системного аналізу вищевикладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ТОВ «НВП «ТЕМП-3000» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно до ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Приймаючи до уваги викладене в сукупності, керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ТЕМП-3000» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Ю.Т. Шрамко