Справа № 202/6500/17
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/6500/17
Провадження № 2-а/202/6/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Федорченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції міста Дніпра старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача, указуючи, що 18.09.2017 року поліцейським роти № 3 батальйону № 4 УПП в м. Дніпрі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього винесені три постанови у справах про адміністративні правопорушення серії АА № 271188 від 18.09.2017 року, серії АА № 271189 від 18.09.2017 року, серії АА № 271190 від 18.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 вказав, що 17.09.2017 року, у вечорі, за адресою: м. Дніпро, вул. Мелітопольська, 2/1, між ним та його сестрою з її чоловіком виник конфлікт, в результаті котрого сестра з чоловіком виштовхали його в інвалідній колясці з будинку на вулицю. Оскільки він іншого житла не має, то був вимушений викликати поліцію за номером телефону 102 для того щоб поліцейські допомогли йому увійти в своє житло. Чекав він наряд поліції в своєму автомобілі, де випив 100 грамів коньяку. 17.09.2017 року, близько 23:30 год., приїхав наряд поліції і, замість того, щоб допомогти йому увійти до свого будинку, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 склав відносно нього адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після того, забравши його посвідчення водія, поліцейські поїхали. Далі, не погодившись із діями поліцейських, він знову зателефонував за номером 102 та розповів оператору про цей випадок. 18.09.2017 року, близько о 24:00 год., приїхав той самий екіпаж поліції та старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 271188 від 18.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, оскільки він здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та повідомив, що співробітники патрульної поліції відібрали в нього паспорт, хоча паспорт знаходився у нього. Після цього патрульні поліції одразу поїхали. Він знову викликав наряд поліції, який приїхав близько о 00:30 год. 18.09.2017 року і старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 271189 від 18.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, оскільки він здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та повідомив, що співробітники патрульної поліції відібрали в нього документи на автомобіль, хоча вони знаходилися у нього. Після цього патрульні поліцейські одразу поїхали. Не погодившись з діями поліцейських, він втретє викликав наряд поліції, який приїхав 18.09.2017 року, близько о 02:00 год., і старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 271190 від 18.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, оскільки він здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та повідомив, що співробітники патрульної поліції відібрали в нього ключі від автомобіля, хоча вони знаходилися у нього. Після цього патрульні поліцейські одразу поїхали.

Позивач вважає вказані постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП незаконними, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці вчинення правопорушення, позбавив його, позивача у справі, можливості скористатися у повному обсязі його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Тому позивач просив суд скасувати постанови у справах про адміністративні правопорушення серії АА № 271188 від 18.09.2017 року, серії АА № 271189 від 18.09.2017 року, серії АА № 271190 від 18.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду відеозапис з нагрудної камери на компакт-диску та письмові заперечення, в котрих позовні вимоги не визнав та указав, що правопорушення були скоєні в його присутності і він бачив вчинення даних правопорушень на власні очі. Відносно посилань позивача, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, що уповноважений розглядати такі справи, відповідач указав, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» посадові особи Національної поліції наділені правом на місці вчинення адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП. Щодо посилань позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач зазначив, що він встановив особу правопорушника, а також ступінь його вини, позивачу були розяснені його права, котрими користується особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи, будь-яких клопотань при розгляді справи позивач не заявляв, жодних переконливих доводів своєї невинуватості ним не надано. Відповідач вважає правомірними постанови у справах про адміністративні правопорушення серії АА № 271188 від 18.09.2017 року, серії АА № 271189 від 18.09.2017 року, серії АА № 271190 від 18.09.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, зясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 18.09.2017 року, близько о 00:10 год., ОСОБА_3, знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Мелітопольська, 2/1, викликав наряд поліції та завідомо неправдиво повідомив, що в нього співробітники поліції відібрали паспорт, хоча він знаходився у нього. Постановою серії АА № 271188 від 18.09.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та присуджено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 гривень (а.с. 8).

Також судом встановлено, що 18.09.2017 року, близько о 00:10 год., ОСОБА_3, знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Мелітопольська, 2/1, викликав наряд поліції та завідомо неправдиво повідомив, що в нього співробітники поліції відібрали документи на автомобіль, хоча вони знаходились в нього. Постановою серії АА № 271189 від 18.09.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та присуджено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 гривень (а.с. 9).

Крім того, судом встановлено, що 18.09.2017 року, близько о 02:00 год., ОСОБА_3, знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Мелітопольська, 2/1, викликав наряд поліції та завідомо неправдиво повідомив, що в нього співробітники поліції відібрали ключі від автомобіля, хоча вони знаходилися у нього. Постановою серії АА № 271190 від 18.09.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та присуджено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 гривень (а.с. 10).

Зазначене також підтверджується роздруківками карток викликів з бази АРМОР, а також наданим відповідачем відеозаписом з нагрудної камери на компакт-диску, оглянутим у судовому засіданні (а.с. 31-40, 41).

За встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Суд критично ставиться до ствердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення,передбаченого статтею 183 КУпАП, а також на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог статей 268, 278, 279 КУпАП.

Обставини, викладені в позовних вимогах позивача, зводяться до оцінки дій посадової особи Департаменту патрульної поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і, нібито, допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення. Проте це не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Законом України від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Указаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі і за статтею 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, на яке посилається позивач, указуючи, що відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці, було прийнято раніше, ніж набрав чинності Закон № 596-VIII від 14.07.2015 року. Крім того, в цьому Рішенні дано офіційне тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «За місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тож, посилання позивача у даному випадку на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 є недоречним.

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Приписами статті 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності було виявлення працівниками Національної поліції України порушення ним громадського порядку і громадської безпеки.

Тобто, в даному випадку відповідачем було виявлено факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого підпадають під дію статті 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за скоєння якого встановлюється адміністративна відповідальність.

При цьому, згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту зазначених норм убачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Суд також зазначає, що не приймає до уваги показання допитаного у якості свідка ОСОБА_4, який зазначив, що, зі слів ОСОБА_1, працівники патрульної поліції виїхали за викликом останнього і склали відносно нього адміністративний протокол за статтею 130 ч.1 КУпрАП та не допомогли йому вирішити конфлікт із сестрою, яка не впускала ОСОБА_1 додому, у зв*язку чим дії працівників патрульної поліції були неправомірними і він, свідок, запропонував ОСОБА_1 ще раз викликати поліцію. Проте свідок ОСОБА_4 не є тією особою, яка за законом, має давати оцінку правомірності дій працівників патрульної поліції.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем було належним чином складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відповідачем було обґрунтовано факт вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про належність оскаржуваної постанови.

Позивачем належних і допустимих доказів викладених у позовній заяві доводів не представлено, натомість повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, наданого відповідачем.

З огляду на зазначене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 242-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції міста Дніпра старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.