Справа № 804/7820/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 р. Справа № 804/7820/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Підприємство Криворізької виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 80)" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Підприємство Криворізької виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 80)" (далі-ДП «Підприємство Криворізької виправної колонії (№80)», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із позовними вимогами щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 31.10.2016р.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Так, позивач зазначає, що податкові зобов'язання підприємства, стосовно яких контролюючим органом нараховано штрафні санкції згідно оскаржуваних рішень - розстрочені згідно ухвали суду від 18.04.2011р. в адміністративній справі №2а-16289/10/0470., в той час як нараховані згідно оскаржуваних рішень штрафні санкції обчислені відповідачем без врахування даного судового рішення, оскільки дата виникнення боргу позивача змінена судом. Окрім того, позивач зауважує, що грошові зобов'язання за податковими деклараціями сплачені підприємством здебільшого вчасно відповідно до ст. 57 Податкового кодексу України, що свідчить про безпідставність нарахування контролюючим органом штрафних санкцій.

Позиція відповідача аргументована тим, що фахівцями податкового органу проведено камеральну перевірку, за підсумками якої податковим органом встановлено факт несвоєчасного погашення ДП «Підприємство Криворізької виправної колонії (№80)» узгоджених грошових зобов'язань по податку на додану вартість, у зв'язку з чим до підприємства правомірно застосовано в порядку ст. 126 Податкового кодексу України штрафні санкції згідно оскаржуваних рішень. Окрім того, відповідач вважає безпідставними доводи відповідача про те, що підприємство має сплатити лише ті штрафні санкції, які розраховані з моменту прострочення податкових зобов'язань з дати оплати згідно рішення суду, оскільки податковий борг є узгодженим зобов'язанням, що виник внаслідок несплати позивачем податку у встановлений законодавством граничний строк, тому, на думку відповідача, штрафні санкції мають розраховуватись із дня, коли відбулось порушення сплати такого грошового зобов'язання.

Суд, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, виходячи із системного аналізу положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та матеріалів справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

Матеріалами справи підтверджується, що Державне підприємство "Підприємство Криворізької виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 80)" () зареєстровано як юридичну особу від 19.03.1996. та перебуває на податковому обліку в Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі-Криворізька південна ОДПІ, податковий орган, контролюючий орган, відповідач) як платник податків та зборів (в тому числі і як платник податку на додану вартість (далі-ПДВ) від 25.03.1996р. за №1539.

21.10.2016р. на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та у порядку ст. 76 Податкового кодексу України фахівцями Криворізької південної ОДПІ проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податкових зобов'язань (податкового боргу) з ПДВ ДП «Підприємство Криворізької виправної колонії (№80)», за результатами якої відповідачем складено Акт «Про результати перевірки своєчасності сплати поадткових зобов'язань/податкового боргу з податку на додану вартість (про несвоєчасну сплату)» за №664/12-01/8679758 від 24.10.2016р. (далі-акт перевірки).

За підсумками вищезазначеної перевірки контролюючий орган дійшов до висновку щодо порушення підприємством термінів сплати:

- узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ у загальному розмірі 1 146 103, 87 грн., розстрочених (відстрочених) згідно ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2011р. у справі №2а-16289/10/0470 та визначених п. 100.6, п. 100.7 ст. 100 Податкового кодексу України із врахуванням п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України

-самостійно обчислених підприємством податкових зобов'язань з ПДВ (згідно податкової звітності з ПДВ, поданої за періоди з серпня 2013 року по січень 2016р., а саме: по податковій декларації з ПДВ за серпень 2013р. № від 18.09.2013р., по податковій декларації з ПДВ за лютий 2014р. № від 19.03.2014р., по податковій декларації з ПДВ за березень 2014р. № від 18.04.2014р., по податковій декларації з ПДВ за квітень 2014р. № від 19.05.2014р., по податковій декларації з ПДВ за травень 2014р. № від 12.06.2014р., по податковій декларації з ПДВ за липень 2014р. № від 11.08.2014р., по податковій декларації з ПДВ за серпень 2014 р. № від 17.09.2014р., по податковій декларації з ПДВ за вересень 2014р. № від 13.10.2014р., по податковій декларації з ПДВ за жовтень 2014р.№ від 17.11.2014р., по податковій декларації з ПДВ за листопад 2014р. № від 18.12.2014р., по податковій декларації з ПДВ за грудень 2014р. № від 16.01.2015р., по податковій декларації з ПДВ за січень 2015р. № від 18.02.2015р., по податковій декларації з ПДВ за лютий 2015р. № від 18.03.2015р., по податковій декларації з ПДВ за березень 2015р. № від 15.04.2015р., по податковій декларації з ПДВ за квітень 2015р. № від 19.05.2015р., по податковій декларації з ПДВ за травень 2015р.№ від 18.06.2015р., по податковій декларації з ПДВ за червень 2015р. № від 18.06.2015р., по податковій декларації з ПДВ за липень 2015р. № від 19.08.2015р., по податковій декларації з ПДВ за серпень 2015р.№ від 18.09.2015р., по податковій декларації з ПДВ за вересень 2015р. № від 16.10.2015р., по податковій декларації з ПДВ за жовтень 2015р. № від 18.11.2015р., по податковій декларації з ПДВ за листопад 2015р. № від 14.12.2015р., по податковій декларації з ПДВ за грудень 2015р. № від 19.01.2016р., по податковій декларації з ПДВ за січень 2016р. № від 18.02.2016р.) у строки, визначені п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України із врахуванням п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

Так, враховуючи встановлені в ході проведеної перевірки порушення, СДПІ з ОВП у м.Дніпропетровську на підставі акта перевірки Криворізькою південною ОДПІ сформовано:

-податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2016р., яким внаслідок порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (затримка сплати податку на 30, 28, 25, 25, 17, 17, 15, 14, 14, 14, 14, 14, 12, 8, 4, 4, 3, 3, 3, 3, 1, 1, 1 календарних днів) та у відповідності до ст. 126 Податкового кодексу України до ДП «Підприємство Криворізької виправної колонії (№80)» застосовано штрафну санкцію (10%) у розмірі 25 574, 59 грн.;

-податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2016р., яким внаслідок порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (затримка сплати податку на 2947, 2943, 2856, 2845, 2796, 2789, 2707, 2640, 2592, 2581, 2545, 2536, 2468, 2399, 2399, 2300, 2279, 2236, 2206, 2173, 2149, 2144, 2129, 2124, 2120, 2109, 2109, 2094, 2080, 2062, 2062, 2052, 2051, 2034, 2027, 2024, 2002, 2002, 1991, 1976, 1959, 1945, 1927, 1927, 1911, 1905, 1895, 1895, 1892, 1892, 1881, 1881, 1868, 1863, 1858, 1857, 1857, 1845, 1839, 1836, 1800, 1788, 1761, 1761, 1761, 1731, 1731, 1724, 1723, 1703, 1689, 1660, 1630, 1625, 1620, 1597, 1596, 1595, 1595, 1595, 1566, 1562, 1561, 1561, 1538, 1535, 1533, 1533, 1532, 1531, 1528, 1525, 1505, 1503, 1502, 1471, 1471, 1471, 1471, 1468, 1459, 1459, 1439, 1439, 213, 209, 206, 202, 196, 193, 191, 178, 177, 176, 175, 173, 171, 163 ,150, 123, 120, 116, 102, 99, 93, 87, 86, 85, 80, 68, 56, 56, 56 календарних днів) та у відповідності до ст. 126 Податкового кодексу України до ДП «Підприємство Криворізької виправної колонії (№80)» застосовано штрафну санкцію (20%) у розмірі 172 620, 68 грн.

Правомірність винесення вищезазначених податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктами 16.1.3 та 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також обов'язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.36 Податкового кодексу України - податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст.38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, Податковий кодекс України не ставить обов'язок платника податків щодо своєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання у залежність від наявності/відсутності коштів у платника податків для сплати такого зобов'язання, натомість приписами податкового законодавства передбачено застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій за прострочення строків сплати узгодженого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 14.1.175 ч. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Отже, з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що грошові зобов'язання ДП «Підприємство Криворізької виправної колонії (№80)» по податку на додану вартість, за якими виникло прострочення платежів у відповідності до акту перевірки, є узгодженими, у зв'язку з чим позивачем порушено терміни сплати узгоджених сум грошового зобов'язання, визначених Податковим кодексом України.

Частиною 1 п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За положеннями пп.20.1.4, пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, в тому числі проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

У відповідності до положень ст.76 Податкового кодексу України - камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Так, податковим органом проведено камеральну перевірку термінів сплати задекларованих у податковій звітності з ПДВ узгоджених податкових зобов'язань, за результатами якої відповідач дійшов до висновку щодо порушення підприємством п. 50.1 ст.50, п.57.1 ст.57, п. п. 100.6, 100.7 ст.100, п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, відповідальність за що передбачена у ст.126 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України - контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, у разі якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Приписами статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, який при затримці сплати грошового зобов'язання платника податку до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання становить 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Так, судом встановлено, що позиція ДП «Підприємство Криворізької виправної колонії (№80)» стосовно протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень обгрунтована тим, що, на думку позивача, при нарахуванні штрафних санкцій контролюючим органом невірно визначено дату виникнення боргу по податковим зобов'язанням, оскільки такі зобов'язання розстрочені згідно ухвали суду від 18.04.2011р. в адміністративній справі №2а-16289/10/0470, тому мають бути розраховані за ті дні, які прострочені підприємством з моменту оплати відповідно до рішення суду. Також позивач зазначив, що грошові зобов'язання підприємства визначені у податкових деклараціях згідно акта перевірки здебільшого сплачувалось своєчасно.

Проаналізувавши наведені доводи позивача, суд зазначає наступне.

У п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України визначені строки сплати податкового зобов'язання, а саме: платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України - строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно п.100.6, п.100.2 ст.100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення. Відстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу погашаються рівними частками починаючи з будь-якого місяця, визначеного відповідним контролюючим органом чи відповідним органом місцевого самоврядування, який згідно із пунктом 100.8 цієї статті затверджує рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, але не пізніше закінчення 12 календарних місяців з дня виникнення такого грошового зобов'язання або податкового боргу, або одноразово у повному обсязі.

Згідно ст.126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Останнім днем прострочення вважається день зменшення абсолютного значення суми податкового боргу, підтверджене відповідним документом.

Норма пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України поширюється також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбулося в примусовому порядку, на підставі рішення суду, ухваленого згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Враховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України .

Обставини, які зумовлюють застосування штрафу, передбаченого пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України , виникають у силу самого факту погашення грошового зобов'язання з простроченням строків, передбачених Податковим кодексом України, а не строків, визначених судом у порядку розстрочення виконання судового рішення згідно зі статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судове рішення не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов'язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України.

Тому судове рішення щодо стягнення податкового боргу (про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу або про надання дозволу на реалізацію майна, що знаходиться в податковій заставі) ухвалюється в тому разі, коли податковий борг наявний, тобто узгоджені грошові зобов'язання не були своєчасно сплачені.

Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов'язку платника податків - боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями.

Обсяг податкового обов'язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України . Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України , полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

В свою чергу, розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Аналогічне регулювання було встановлено підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" .

Правовий висновок з приводу застосування цих положень у разі порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, у тому числі й у разі розстрочення його виконання, викладено у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2014 року у справі № 21-279а14.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України - при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення.

Порушення термінів сплати суми узгодженого грошового зобов'язання є закінченим у момент збігу, передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

В свою чергу розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків.

Відтак, вище зазначалось, що за результатами проведеної перевірки податковим органом було встановлено порушення термінів сплати суми узгодженого грошового зобов'язання.

Оскільки обставини, які зумовлюють застосування штрафу виникають в силу самого погашення грошового зобов'язання з простроченням строків, то й перебіг строків давності, визначених ст.102 Податкового кодексу України для застосування штрафних санкцій, починає відраховуватись також від дати погашення податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України).

Отже, під час судового розгляду справи встановлено та знайшла своє підтвердження позиція податкового органу про те, що при визначенні кількості днів прострочення сплати податкового зобов'язання (податкового боргу) в акті перевірки обрахунок кількості днів затримки було здійснено відповідно до норм чинного законодавства.

Судом також було встановлено, що податкові платежі позивача були зараховані податковою інспекцією в рахунок сплати його податкового боргу в порядку черговості, що було враховано при визначенні днів прострочення сплати податкового зобов'язання.

За наведених обставин суд доходить до висновку про правомірність збільшення сум грошового зобов'язання підприємства з ПДВ шляхом застосування до ДП «Підприємства Криворізької виправної колонії (№80)» штрафних санкцій в сумі 25 574, 59 грн. та в сумі 172 620, 68 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не було надано належних та достатніх доказів щодо неправомірності та необґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, судо доходить до висновку, що відповідач діяв в порядку, в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, у зв'язку з чим підстави для скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 31 жовтня 2016 року - відсутні.

З огляду на вищевикладене, позов Державного підприємства "Підприємство Криворізької виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 80)" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський