Справа № 826/7675/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 грудня 2017 року 09:19 № 826/7675/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у м.Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації (далі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби у м.Києві, (далі - відповідач - 2), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про:

- визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації щодо відмови у видачі позивачу посвідчення інваліда війни;

- зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни та відповідний нагрудний знак «Ветеран війни - інвалід»;

- стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації моральної (немайнової) шкоди у сумі - 1 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач згідно положень ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є особою, залученою до складу формувань цивільної оборони, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а відтак має право на отримання посвідчення інваліда війни та відповідного нагрудного знаку.

Відповідач-1 проти позову заперечив з огляду на відсутність доказів на підтвердження участі позивача у складі формувань цивільної оборони.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації - подала клопотання про розгляд справи без участі її представника, посилалася на достатність наданих позивачем доказів для задоволення позову..

Позивач у відповідне судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів та третьої особи у відповідне судове щасідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 05.04.2017 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації із заявою, у якій просив видати йому посвідчення інваліда війни з видачею відповідного нагрудного знаку на підставі довідки МСЕК серії АВ №0651180 від 10.01.2017 та експертного висновку №1334 від 19.12.2016, так як приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вахтовим методом протягом двох років в складі невоєнізованого формування цивільної оборони Чорнобильського району, що підтверджується інформаційної довідкою №01.1-14/494-3 від 22.03.2016 Департаменту з цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації. До зазначеної заяви додано копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2, копію вкладки до нього НОМЕР_3, копію довідки МСЕК та експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України про встановлення причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 19.12.2016 №1334.

Листом від 14.04.2017 №01-08/3198 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації повідомила позивача про відсутність правових підстав для надання йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення з огляду на ненадання відповідних документів, який би підтвердили його участь у складі формувань цивільної оборони.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням, вважає його безпідставним та необґрунтованим.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд дійшов приймає до уваги наступне.

Правовий статус ветеранів війни визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, (далі - Закон № 3551-XII).

Статтею 1 вказаного закону визначено, що останній спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

За вимогами п.9 ч.2 ст. 7 Закону № 3551-XII, до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно із ст. 18 Закону № 3551-XII, ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.05.1994 року № 302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення №302).

Пунктом 10 Положення №302 встановлено, що "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення цього Положення.

При цьому, за вимогами п.3 Положення №302, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - інвалід".

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що особи залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, належать до інвалідів війни. При цьому, підставою видачі посвідчення інваліда війни є довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Відповідно до вимог чинних на час аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

При цьому, суд враховує, що жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, позивач надав достатні докази, з урахуванням вимог законодавства на підтвердження того, що він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 26.01.2017, виданим Київською міською державною адміністрацією, та вкладкою НОМЕР_3 до вказаного посвідчення.

При цьому, експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 19.12.2016 №1334 встановлено, що захворювання позивача пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно з довідкою серії АВ №0651180 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, позивач має другу групу інвалідності з 10.01.2017 у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідність встановлена довічно.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 вбачається, що 27.11.1987 він був прийнятий на роботу до Автотранспортного виробничого об'єднання «ГЛАВПРУ» Міненерго СРСР Чорнобильське АТП, 28.08.1988 - звільнений.

З довідки Автотранспортного виробничого об'єднання «Укренергобудтранс» Виробничого будівельно-монтажного об'єднання «Укренергобуд» Міністерства енергетики і електрифікації України від 22.02.193 №83 вбачається, що позивач, який на час аварії на Чорнобильській АЕС працював водієм Чорнобильського філіалу АТВО, направлявся в зону відчуження для проведення робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м.Чорнобиль з 26.11.1987 по 30.11.1987, з 16.12.1987 по 29.12.1987.

Таким чином, враховуючи, що позивач є особою, залученою до складу формувань цивільної оборони, став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку про наявність у нього права на присвоєння статусу інваліда війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення.

Посилання відповідача на відсутність документального підтвердження участі позивача у складі формувань цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС суд вважає необґрунтованим, оскільки чинним законодавством механізм зберігання та отримання такого підтвердження не передбачений.

А відтак, відповідач-1, відмовляючи позивачу у наданні статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі посвідчення інваліда війни, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації щодо відмови у видачі посвідчення інваліда війни та зобов'язання видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни та відповідний нагрудний знак «Ветеран війни - інвалід».

Вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивачем не надано належних документальних доказів спричинення йому відповідної шкоди.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача вчинити дії щодо видачі позивачу "Посвідчення інваліда війни" та нагрудного знаку "Ветеран війни - інвалід", суд виходить з наступного.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Оскільки суд прийшов до висновку про протиправність відмови відповідача, а інших підстав для відмови чинним законодавством не передбачено, наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, що, водночас, з урахуванням наведеного вище, не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а є способом відновлення порушеного права позивача.

Відповідач-1, заперечуючи позов, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, не спростував посилання позивача і не довів відповідність оскаржуваних дій (рішень) вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.71 КАС України, довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги частково.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у видачі посвідчення інваліда війни.

3. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації видати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) "Посвідчення інваліда війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - інвалід".

4. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко