Справа № 126/3199/17
Суддя: Моцний В. С.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 126/3199/17
Провадження № 2-а/151/1/18
РІШЕННЯ

іменем України

05.01.2018 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі: Зьомко В.В.

з участю: представника відповідача Гарника І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник Вінницької області адміністративну справу №126/3199/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позов тим, що 11.10.2016 року він був звільнений з посади судді Бершадського районного суду Вінницької області. Після звільнення, 19 жовтня 2016 року звернувся до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області для призначення йому щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862-ХІІ "Про статус суддів". 24.10.2016 року відповідачем винесено протокол за №1162, яким призначено йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, що становить 19 952 гривні. Позивач вважає таке рішення протиправним та прийнятим з порушенням вимог Закону, оскільки згідно протоколу до стажу роботи на посаді судді, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано лише 23 роки 11 місяців 2 дні (стаж роботи на посаді судді) та не враховано строкову військову службу та половину строку навчання за денною формою. Більше того до основного розміру утримання обчислено лише посадовий оклад та надбавку за вислугу років, а матеріальну допомогу на оздоровлення відповідачем не враховано. Просить визнати протиправним рішення Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, викладеному у вигляді протоколу №1162 від 24.10.2016 року, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.10.2016 року та зобов'язати відповідача виплатити йому різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

В судове засідання позивач не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представники Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області Гарник А.В. в судовому засіданні позов не визнав, по обставних зазначених у поданому відзиві на позов.

Суд, вивчивши матеріали справи, відзив на позови, вислухавши представника відповідача вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із протоколу Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 24 жовтня 2016 року № 1162 про призначення і виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання до стажу роботи зараховано 23 роки 11 місяців 2 дні стажу роботи на посаді судді та призначено 86 відсотків грошового утримання судді, що становить 19 952 гривні.

Статтею 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року N2862-XII (чинного на момент призначення позивача на посаду судді) було передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону N2862-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів"» від 24 лютого 1994 року N4015-XII, чинної до 31.07.2010р., до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

30 липня 2010 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, відповідно до частини 1 статті 131 якого було передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Крім того пунктом 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №685 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 також зараховується половина строку навчання за денною формою в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка, що підтверджується дипломом НОМЕР_2 за спеціальністю правознавство та період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 21.03.1983 року по 24.06.1985 року, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3.

Крім того, у статті 141 Закону №2453 до внесення змін Законом №213, тобто у редакції Закону №192, закріплювалося, що "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання" (абзац перший частини третьої), та встановлювалося, що "у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання" (абзац другий частини третьої).

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III;Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому, керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання"

Таким чином, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, з урахуванням половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та календарний період проходження строкової військової служби складає 28 років 7 місяців 10 днів, то враховуючи положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, щомісячне довічне утримання позивача має становити 90 відсотків заробітної плати судді.

Крім того частиною першою статті 1 Закону № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно зі статтею 41 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За таких обставин суд вважає, що не включення Бершадським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області суми матеріальної допомоги на оздоровлення для розрахунку довічного грошового утримання є неправомірним.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, по слідуючих обставинах.

Згідно ч.1 ч.2 ст.121 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.4 ст. 124 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки, як вбачається із матеріалів пенсійної справи позивач ОСОБА_2 знав, що при призначенні довічного грошового утримання не враховано половину навчання у вищому навчальному закладу та період військової служби, то дані позовні вимоги за період з 19.10.2016 року по 22.05.2017 року підлягають залишенню без розгляду.

Також суд вважає, що позовні вимоги в частині перерахунку щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення підлягають задоволенню з 14.08.2017 року, оскільки позивач звернувся до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою про перерахунок надавши довідку в якій зазначено матеріальну допомогу 14.08.2017 року і до цієї дати у відповідача не було даних про отримання позивачем такої допомоги, тобто були відсутні провові підстави у здійсненні такого перерахунку.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 122, 123, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

РІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2, картка платника податків НОМЕР_1, (місце проживання АДРЕСА_1 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (місцезнаходження м.Бершадь, вул.Героїв України, буд.23, Вінницька область, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Дії Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 24 жовтня 2016 року (протокол № 1162) про призначення і виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, що становить 19 952 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят дві) гривні визнати неправомірними.

Зобов'язати Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді зарахувавши в стаж роботи на посаді судді половину строку навчання за денною формою в Київському національному університеті імені Т.Г. Шевченка (строк навчання 4 роки, 9 місяців, 19 днів) та військову службу 2 роки, 3 місяці, 4 дні починаючи з 23 травня 2017 року, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 04 серпня 2017 року за № 4-35/1221 починаючи з 14 серпня 2017 року та раніше проведених виплат.

Позовні вимоги щодо зобов'язання Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді з 12 жовтня 2016 року по 22 травня 2017 року зарахувавши в стаж роботи на посаді судді половину строку навчання за денною формою в Київському національному університеті імені Т.Г. Шевченка (строк навчання 4 роки, 9 місяців, 19 днів) та військову службу 2 роки, 3 місяці, 4 дні залишити без розгляду.

Різницю між перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання виплатити з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір за подачу адміністративного позову в сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: