Справа № 820/6076/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 р. справа №820/6076/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляхової О.М.,

при секретарі судового засідання - Молчанової О.М.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, в якому просить суд: визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у сприянні зайнятості позивача під час прийому 11 серпня 2017 року, яка полягає у незабезпеченні відповідності рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відмова відповідача надавати йому соціальні послуги у повному обсязі дало змогу останньому під час здійснення прийому 11 серпня 2017 року відмовити позивачу у проходженні тестування для визначення його придатності щодо зміни професії. Зазначає, що відповідач зі всією відкритістю беззаконня запевняє позивача, що у його обов'язки покладається лише надавати інформацію про наявні вакансії, навіть якщо ці вакансії не підходять позивачу за станом здоровя. Позивач не погоджується з тим, що відповідач є виключно посередником у працевлаштуванні позивача, не погоджується також із тим, що відповідач вважає безробіття позивача є його особистою проблемою.

Позивач вважає ту обставину, що він на протязі року не може знайти підходящу роботу та працевлаштуватися, є виною відповідача, оскільки, на погляд позивача, відповідач до своїх обов'язків ставиться повільно, заходи щодо подолання безробіття ОСОБА_1 зовсім не вживає, до соціальної політики ставиться безвідповідально.

Вищевказані дії відповідача ОСОБА_1 вважає бездіяльністю, яку просить суд визнати незаконною.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому, додатково зазначив, що бездіяльність відповідача, на його думку, може мати негативні наслідки для визначення статусу позивача як безробітного, а також вплине на розмір матеріальної допомоги, яку він отримуватиме.

Представник відповідача у судовому засіданні та наданих письмових запереченнях проти позову заперечувала. В обґрунтування заперечень зазначила, що прийом ОСОБА_1 здійснювався в межах правового поля у відповідності до Закону України "Про зайнятість населення".

В обґрунтування своєї позиції зазначила, що усі послуги з профорієнтації, які отримував ОСОБА_1 полягали в наданні йому відомостей про трудову діяльність, мали намір надати йому допомогу у пошуку роботи та професійному самовизначенні. Він ознайомлений із станом ринку праці, перспективами розвитку сучасних професій, з вимогами до особи, з умовами оволодіння новими професіями. Зусилля фахівців центру зайнятості були направлені на формування в ОСОБА_1 професійних інтересів, намірів щодо працевлаштування та знаходження роботи. Йому були надані індивідуальні психологічні характеристики, при цьому враховувались його життєві ситуації, його професійні інтереси, стан здоров'я та потреби на ринку праці. Але при отриманні соціальних послуг безробітний ОСОБА_1 не сприяє з'ясуванню його професійних намірів, перекладає відповідальність за прийняті рішення щодо подальшої кар'єри на спеціалістів центру зайнятості. Повідомила суду про те, що надання соціальних послуг, у тому числі, профдіагностичне обстеження Харківським міським центром зайнятості проводиться відповідно до чинного законодавства «Про зайнятість населення», проте визначення поняття «Поглиблене профдіагностичне обстеження» чинним законом не передбачений. Позивач власноруч нехтує допомогою та зусиллями Харківського міського центру зайнятості у подоланні його безробіття. На підставі вищевикладеного, прийом ОСОБА_1 здійснювався в межах правового поля у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення».

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у письмових запереченнях на позов, зазначила, що Харківський міський центр зайнятості у своїй роботі керується Конституцією України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та іншими нормативно-правовими актами, просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 43 Конституції України Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів з дотриманням письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення» підходящою робота для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Відповідно до п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Приписами пункту 22 Порядку №198, визначено, що підходящою не може бути робота у разі, коли вона повязана зі зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоровя особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Відповідно до пп. 1 п. 37 Порядку №198, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня відмови від двох пропозицій підходящої роботи, в тому числі за набутою професією за направленням центру зайнятості.

Як встановлено під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний (2002-2003 рр., 2004 р., 2006 - 2015 рр.).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має повну вищу освіту за спеціальністю «Соціологія» та здобув кваліфікацію соціолога, базову вищу освіту за напрямом підготовки «Право», здобув кваліфікацію бакалавр права.

Як зясовано під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 в черговий раз звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 00052.

Згідно поданої заяви від 27.08.2016 року, наказом директора від 27.09.2016 №НТ160927 ОСОБА_1 наданий статус безробітного з 27.09.2016 та відповідно до п.п. 2,4 ст. 22, п.2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п.2.7., 2.9. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю з 04.10.2016 по 28.09.2017, у розмірі, встановленому законодавством.

Відповідач повідомив суду про те, що під час перебування на обліку в ХМЦЗ позивач отримує соціальні послуги, передбачені чинним законодавством, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості. Зазначені обставини позивачем не заперечувались.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлений з витягом із статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» (№5067-17 від 05.07.2013 р.) про права та обов'язки зареєстрованих безробітних та витягом із статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» про права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, про що є підпис ОСОБА_1 в додатку 1 до персональної картки - відвідування особою територіального органу та отримані послуги.

Як встановлено під час судового розгляду справи, під час відвідування 11.08.2017 був здійснений пошук роботи за посадами: соціолог, викладач із соціальної педагогіки, асистент викладача із соціальної педагогіки, діловод, секретар, архівіст, документознавець - були відсутні. Також опрацьована вакансія укладальник пакувальник ФОП ОСОБА_3, результат - відмова роботодавця (навантаження ящиків з аерозолями більше 5 кг).

З приводу надання повного переліку вакансій, які є підходящою роботою , з урахуванням стану здоров'я ОСОБА_1, досвіду роботи, отриманою освітою, пояснюємо, що під час відвідування фахівець з питань зайнятості при здійсненні пошуку роботи керується ст.46 Закону України «Про зайнятість населення» та актуальними вакансіями, які були подані роботодавцем до центру зайнятості.

У зв'язку із тим, що підходяща робота за станом здоров'я та за кваліфікацією була відсутня під час здійснення пошуку роботи 11.08.2017, направлень на працевлаштування ОСОБА_1 не видавались. Після закінчення прийому позивач був направлений до фахівця з профорієнтації.

Відповідно ст. 33 Закону України «Про зайнятість населення» професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом:

1) професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи;

2) професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці;

3) проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи

вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад.

Як встановлено під час судового розгляду справи, позивач систематично отримував профорієнтаційні та консультаційні послуги: за весь час перебування на обліку ОСОБА_1 було призначено відвідати провідних фахівців з профорієнтації, зокрема: 09.12.2016, 01.03.2017, 07.04.2017, 09.06.2017, 20.04.2017, 22.06.2017. Під час проведення профконсультацій позивача було ознайомлено зі станом ринку праці також надані консультації з питань профорієнтації, можливості проходження професійного навчання згідно «Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 р. № 318/655 (надалі - Порядок).

Крім того, представником відповідача повідомлено суду про те, що 09.12.2016 р. позивачу надана консультація з питань стажування на робочому місці, його ознайомлено з порядком направлення на стажування. ОСОБА_1 наполягав на продовженні пошуку роботи за фахом соціальна робота (за умови стажування): модератор, інтерв'юер, організатор проведення фокус групи, викладач соціальних дисциплін в навчальних закладах. Спеціалістом з профорієнтації зроблений акцент, що пошук роботи здійснюється як за допомогою служби зайнятості, так і за умовою особистого сприяння працевлаштуванню, надано консультацію з питань пошуку в мережі Інтернет.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2017 ОСОБА_1 було рекомендовано пошук роботи соціологом, викладачем соціальних дисциплін, спеціалістом держаної служби відповідно до його стану здоров'я (виписка із медичної карти амбулаторного хворого №3354 від 17.10.2016).

Також, 07.04.2017 проведено профконсультацію із застосуванням профдіагностичного обстеження, за результатами якого рекомендовано продовжити пошук роботи за робітничими професіями.

На профінформаційному прийомі 20.04.2017 ознайомлено зі станом ринку праці, можливостями навчання, рекомендовано скористатися мережею Інтернет для пошуку роботи.

Відповідачем повідомлено, що на профконсультаційному прийомі 09.06.2017 ОСОБА_1 наполягав на пошуку роботи за фахом: соціальна робота, викладач соціальних дисциплін за умови стажування. Особа наполягала на продовженні пошуку роботи за фахом соціальна робота (за умови стажування): викладач соціальних дисциплін в навчальних закладах, отримав рекомендації щодо пошуку роботи.

Судом встановлено, що позивачу 22.06.2017 черговий раз роз'яснено порядок направлення на професійне навчання. Враховуючи медичну довідку та тривалий час перебування на обліку особи, фахівцем з профорієнтації запропоновано обміркувати можливість проходження професійного навчання за професією «кравець», за згодою позивача на наступний день сформовано заявку на навчання та видано направлення на медичний огляд ф.086. Відповідно до орієнтовного графіку формування груп до ХЦПТО дата початку навчання «кравця» 11.09.2017 року.

Під час розгляду справи з'ясовано, що 11.08.2017 року ОСОБА_1 проходив медогляд за формою 086-0 для вирішення питання подальшого працевлаштування за умови професійного навчання. В черговий раз ОСОБА_1 ознайомлений із чинним Порядком, фахівцями відповідача йому було рекомендовано надати результати медичного огляду не пізніше 08.09.2017. Але, як зазначається представником відповідача, ОСОБА_1 довідку за формою 086-О у встановлений термін не надав.

Крім того, як встановлено під час розгляду справи, 30.08.2017 на профконсультаційному прийомі було зясовано, що позивач на протязі

двох місяців не подавав медичну довідку за формою 86/о у звязку із чим ОСОБА_1 письмово у Додатку №1 до ПК, попереджений про необхідність надання довідки до

08.09.2017 виключно до відділу активної підтримки безробітних Харківського міського

центру зайнятості для укладення договору, включення до навчальної групи за професією «Кравець» та отримання направлення на профнавчання.

Між іншим, судом встановлено, що відповідачем за участю ОСОБА_1Ю проведені такі заходи: 10.10.2017 - профорієнтація з метою визначення підходящої роботи; 11.10.2017 - профконсультаційна послуга, де запропоновано ОСОБА_1 проходження психодіагностичного обстеження, про що отримана згода позивача на дане обстеження; 12.10.2017 було призначено відвідування до спеціаліста з профорієнтації на тестування.

Також, представником відповідача повідомлено суду про те, що за період перебування на обліку ОСОБА_1 відвідав семінари:

1. Семінар із загальних питань занятості та стану ринку праці, де був ознайомлений з особливостями сучасного ринку праці, законодавчими аспектами зайнятості, актуальними напрямками працевлаштування за умови професійного навчання та послугами служби зайнятості;

2. Семінар «Техніка пошуку роботи. Підготовка резюме», де за допомогою фахівця склав резюме;

3. Семінар «Техніка пошуку роботи. Співбесіда з роботодавцем», де був ознайомлений з правилами підготовки до співбесіди, питаннями, які обговорюються з роботодавцем, прийомами само презентації;

4. Профорієнтаційний семінар «Оволодій новою професією», де був ознайомлений з можливістю працевлаштування за умов проходження професійного навчання, з нормативно-правовим забезпечення проходження професійного навчання безробітних, видами та формами професійного навчання безробітних. Тут був презентований з перелік професій, за якими організовується професійне навчання в регіоні на поточний місяць (адміністратор, верстатник широкого профілю, штукатур, виноградар, налагоджувальник верстатів і маніпуляторів з програмним керуванням, водій автотранспортних засобів категорій «Д», «СЕ», електромонтер контактної мережі, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування).

Відповідно до посадових інструкцій провідних фахівців з профорієнтації відділу активної підтримки безробітних ХМЦЗ, спеціаліст надає активну підтримку клієнтам служби зайнятості шляхом залучення до профорієнтаційних заходів, допомагає клієнтам у самовизначенні, проводить відбір на замовлення роботодавців, використовуючи психодіагностичні методики та профконсультаційні засоби. Під час кожного відвідування безробітного спеціаліст з профорієнтації з'ясовує наміри та побажання клієнта щодо майбутньої роботи, надає інформацію про професії, які потрібні на локальному ринку праці, її зміст, умови праці, вимоги до працівника.

Згідно з пп. 3 п. 1 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», одним з основних завдань центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є сприяння громадянам у підборі підходящої роботи.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України визначено обов'язок доказування, зокрема 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що у межах спірних правовідносин до суду не надано доказів порушення прав і свобод позивача бездіяльністю відповідача як на момент звернення до суду, так і на момент розгляду справи по суті.

Окрім того, посилання позивача на бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах як на підставу порушення його прав у майбутньому суд не може оцінити відповідно до вимог ст.2 КАС України у зв'язку з вірогідним настанням певних наслідків.

Позивачем на виконання вимог ч.4 ст.77 КАС України не надано до суду доказів бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у сприянні зайнятості ОСОБА_1 під час прийому 11 серпня 2017 року, що полягала би у незабезпеченні відповідності рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог., а отже, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (61038, м.Харків, вул. Салтівське Шосе, б. 73-А, кв. 236) до Харківського міського центру зайнятості (, 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 137-а) про визнання дій незаконними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 15 січня 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.