Справа № 826/15398/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 січня 2018 року № 826/15398/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН"

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН" (далі по тексту - позивач, ТОВ "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у місті Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Р" від 15 червня 2017 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 210 000,00 грн, (основний платіж - 168 000,00 грн, штрафна санкція - 42 000,00 грн).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 19 грудня 2017 року представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, підтримавши доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, в письмових запереченнях проти позову зазначив, що посадові особи ГУ ДФС у місті Києві при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкове повідомлення-рішення є правомірними з підстав, викладених в акті перевірки.

На підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, а якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, у судовому засіданні 19 грудня 2017 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН" є юридичною особою та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві.

В березні 2017 року позивачем зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних дві податкові накладні на загальну суму ПДВ 168 000,00 грн, а саме, податкова накладна № 3 від 01 березня 2017 року на суму ПДВ 18 000,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ "ФІЛІПС УКРАЇНА" (іпн 56) та податкова накладна № 5 від 01 березня 2017 року на суму ПДВ 150 000,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ "ФІЛІПС УКРАЇНА" (іпн 56).

19 квітня 2017 року позивачем зареєстровано 2 рахунки коригування кількісних і вартісних показників (далі по тексту - РК) на загальну суму - 168 000,00 грн, а саме, РК №1 до податкової накладної від 01 березня 2017 року № 3 на суму ПДВ - 18 000,00 грн, по взаємовідносинах з ТОВ "ФІЛІПС УКРАЇНА" (іпн 56); РК № 2 до податкової накладної від 01 березня 2017 року № 5 на суму ПДВ 150 000,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ "ФІЛІПС УКРАЇНА" (іпн 56).

29 травня 2017 року ТОВ "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН" отримано складений відповідачем Акт від 22 травня 2017 року № 131/26-15-12-06 "Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН" () за березень 2017 року" (далі по тексту - Акт перевірки від 22 травня 2017 року № 131/26-15-12-06) та лист про надання інформації від 23 травня 2017 року № 26-15-12-07-10.

Не погоджуючись зі змістом зазначеного Акту, позивачем було подано заперечення до ГУ ДФС у місті Києві, за результатами розгляду яких 13 червня 2017 року рішенням № 110/26-15-12-06-10 ГУ ДФС у місті Києві висновки акту камеральної перевірки - залишено без змін, а скаргу без задоволення.

21 червня 2017 року на адресу Позивача надійшло податкове повідомлення-рішення Відповідача від 15 червня 2017 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 210 000,00 грн., (основний платіж - 168 000, 00 грн., штрафна санкція - 42 000, 00 грн.).

В подальшому позивачем було подано скаргу на зазначене податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України, проте рішенням останньої від 23 серпня 2017 року №18870/6/99-99-11-01-02-25 в її задоволенні було відмовлено.

Не погоджуючись з викладеними в Акті перевірки від 22 травня 2017 року № 131/26-15-12-06 висновками, а також з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 15 червня 2017 року № , позивач звернувся з відповідним позовом до суду, при вирішенні якого Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

З Акту перевірки від 22 травня 2017 року №131/26-15-12-06 вбачається, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугували висновки контролюючого органу про порушення скаржником вимог пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПКУ), що призвело до заниження ПДВ на 168 000,00 грн.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПКУ платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПКУ).

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПКУ виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПКУ).

Відповідно до положень пункту 185.1 статті 185 ПКУ об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В силу положень пункту 187.1 статті 187 ПКУ, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПКУ, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в ЄРПН:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Розрахунки коригування, складені платником податку до податкових накладних, що не видаються отримувачу, що складені до 1 лютого 2015 року, а також складених під час отримання послуг від нерезидента, місцем постачання яких визначено митну територію України, підлягають реєстрації в ЄРПН таким платником податку.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Пунктом 201.10 статті 201 ПКУ визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПКУ, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов'язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

Враховуючи викладене, у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг та реєстрації їх в ЄРПН, платник податку, з метою виправлення допущеної помилки, має право згідно з пунктом 192.1 статті 192 ПКУ скласти розрахунок коригування до помилкової податкової накладної.

Такий розрахунок коригування підлягає реєстрації в ЄРПН покупцем (отримувачем) товарів/послуг з дотриманням визначених термінів реєстрації.

Таким чином, у податковій декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній та/або розрахунку коригування. Тому обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, вказані в помилковій (другій) податковій накладній та/або розрахунку коригування, не підлягають відображенню в декларації.

Вказаний висновок, крім іншого, узгоджується з позицією Державної фіскальної служби України, викладеною у листі від 03 лютого 2016 року № 2208/6/99-99-19-03-02-15.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно виписок по рахунках ТОВ "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН" у останнього відсутні будь-які зарахування коштів станом на 01 березня 2017 року, тобто відсутня обов'язкова умова виникнення податкового зобов'язання, яке припадає на податковий період, що сталася раніше, як це передбачено пунктом 187.1 статті 187 ПКУ.

Так, згідно виписок з АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" за період з 27 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року, з відображенням по дням:

з 27.02.2017 по 27.02.2017, дата попередньої операції - 24.02.2017;

з 28.02.2017 по 28.02.2017, дата попередньої операції - 27.02.2017;

з 01.03.2017 по 01.03.2017, дата попередньої операції - 28.02.2017;

з 02.03.2017 по 02.03.2017, дата попередньої операції - 01.03.2017.

Згідно виписок з ПАТ "РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" за період з 01 лютого 2017 року по 31 березня 2017 року , з помісячним відображенням:

з 01.02.2017 по 28.02.2017;

з 01.03.2017 по 31.03.2017.

Згідно виписок з АТ "ОЩАДБАНК" за період з 27 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року, будь які обороти були відсутні, а тому видана довідка.

Суд наголошує, що згідно підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПКУ податкове законодавство ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішення платника податку, відповідно до якого рішення платника податку є правомірними в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Вказане узгоджується з положеннями пункту 56.21 статті 56 ПКУ, яким визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У спірних правовідносинах суд вважає за необхідне застосувати рішення Європейського суду з прав людини у справах Серков проти України (заява № 39766/05), Щокін проти України (заяви № 23759/03 та № 37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Так, вказаними рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявників додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання та наявність підстав для скасування спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивач, в межах досліджуваних правовідносин, діяв в межах законодавчо визначених правил.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ГУ ДФС у місті Києві не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-76, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН" - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві від 15 червня 2017 року № .

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМАКС ПРОМОУШН" (02094, м. Київ, вул. Івана Сергієнка, 18, буд. літ. "А", ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 150, 00 грн. (три тисячі сто п'ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко