Справа № 755/13526/16-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора 6 роти 2 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України Балицького Олександра Павловича, Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до інспектора 6 роти 2 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України Балицького Олександра Павловича, Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Балицького О.П., інспектора 6 роти 2 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України, щодо складання постанови серії АР № 272589 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо не складання протоколу до постанови;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 272589 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху;

- відшкодувати йому судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу та стягнути на його користь 3000,00 гривень з Балицького О.П., 3000,00 гривень з Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України судових витрат та витрат на правову допомогу фахівця в галузі права ОСОБА_5

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що матеріали даної справи не містять належних доказів того, що спірна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24 серпня 2016 року серії АР № 272589 була складена саме працівником органів і підрозділів Національної поліції, який має спеціальне звання, відповідно до покладених на нього повноважень, оскільки статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) чітко передбачено, що розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того позивач зазначає, що спірна постанова від 24 серпня 2016 року серії АР № 272589 не містить відомостей про те, що його автомобіль стояв із увімкненими сигналами аварійної сигналізації, а у випадку наявності пристрою (технічного засобу) для здійснення відеофіксації, дана постанова повинна також містити і відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі позивач, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що ним була здійснена вимушена зупинка на смузі для маршрутних транспортних засобів по причині несправності його автомобіля. При цьому позивач зазначає, що ним своєчасно було увімкнено аварійну сигналізацію та відкрито капот автомобіля.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, переглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24 серпня 2016 року о 05 годині 15 хвилин в м. Києві по бульвару Дружби Народів, буд. 13 автомобіль марки «CHEVROLET Astro», д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, здійснив зупинку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначену дорожнім знаком 5.11. Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та дорожньою розміткою 1.2., 1.24.

Крім того, в ході перевірки документів було також встановлено, що всупереч вимогам ПДР у позивача відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З цих підстав, 24 серпня 2016 року інспектором 6 роти 2 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України Балицьким О.П. відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 272589.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, незаконною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24 серпня 2016 року серії АР № 272589 у повній мірі підтверджує факт порушення позивачем ПДР, що стало підставою для накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов'язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на момент виникнення спірних відносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

Пунктом 4 Розділу І вказаної Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із п.п. 1, 2, 5 Розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Так, статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, згідно із статтею 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором 6 роти 2 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України Балицьким О.П. при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24 серпня 2016 року серії АР № 272589 були дотримані вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, оскільки дана постанова відповідачем була винесена не в автоматичному режимі, а відтак не потребувала складання ним протоколу про адміністративне правопорушення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт в своїх доводах зауважує на тому, що ним була здійснена вимушена зупинка саме на смузі для маршрутних транспортних засобів у зв'язку з несправністю його автомобіля. При цьому, автомобіль знаходився з увімкненою аварійною сигналізацією та відкритим капотом.

Пунктом 17.1 Розділу 17 ПДР передбачено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно п. 15.14. Розділу 15 ПДР, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Пунктами 9.9.-9.11 ПДР встановлено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної зупинки на дорозі.

В той же час, як вбачається з відеозапису, що був зроблений на місці вчинення позивачем вищезазначеного адмінправопорушення, 24 серпня 2016 року о 05:57 годин аварійна сигналізація на автомобілі «CHEVROLET Astro», д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, дійсно була ввімкнена, проте будь-якого знаку аварійної зупинки біля зазначеного автомобіля позивачем встановлено не було, а капот даного автомобіля було відкрито лише о 06 год. 21 хв.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24 серпня 2016 року серії АР № 272589 у повній мірі підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та підтверджує правомірність застосування щодо нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та досліджуючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог даного позову та відсутність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 250, 308, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено - 21.12.2017р.