Справа № 804/8518/17
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року Справа № 804/8518/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНП.КОМ" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, -
- визнати протиправним та скасувати Накази №170 та №171 «Щодо заходів, пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 22.09.2017 р. винесені відповідачем.
Позивач свого представника в судове засідання не направив, про день та час його проведення повідомлявся належним чином. В своєму клопотанні представник позивача просив суд розглядати справу в порядку письмового провадження.
Представник відповідача також в судове засідання не зявився, про день та час його проведення повідомлявся належним чином. Представник відповідача в поданому клопотанні просила суд розглядати справу в порядку письмового провадження.
Раніше до суду від відповідача надійшли письмові заперечення на позов, в яких він зазначив, що оскаржувані дії відповідачем було здійснено з дотриманням чинного законодавства, на підтвердження чого надали суду Протоколи ПАТ «Актабанк» № 117 від 22.09.2017 р., № 118 від 22.09.2017 р. та Накази, щодо заходів повязаних з наслідками № 170 від 22.09.2017 р. та №171 від 22.09.2017 р., які містять обґрунтування законності дій відповідача. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову ТОВ «ТНП.КОМ» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів відмовити.
В судове засідання треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
До суду від третіх осіб надійшли письмові пояснення по справі, в яких вони зазначили, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підтримують їх в повному обсязі. Договори/правочини, зазначені відповідачем у повідомленні про нікчемність, є законними та фактично виконані сторонами і не містять ознак нікчемності правочинів визначених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому дії відповідача щодо визнання нікчемними правочинів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів є неправомірними та суперечать нормам діючого законодавства. Треті особи просили суд розглянути справу без їх участі.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 року №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 року № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 року № 1217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_5» ОСОБА_1 (далі - «Уповноважена особа Фонду»).
Відповідно до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі -Закон»), протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня: впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щодо нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Суд, вирішуючи питання щодо правомірності дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до п.1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в оскаржуваних повідомленнях про нікчемність правочинів, зазначає, що договори поруки та застави майнових прав є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1, 2, 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Так, відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ч.1 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ТНП.КОМ» було укладено кредитні договори № 01-1632/Т від 18 грудня 2013 р. та №01-930/Т від 09.04.2012 р.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
В силу ч.1 ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержагель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч.1 ст.583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
На забезпечення виконання ТОВ «ТНП.КОМ» зобовязань за кожним кредитним договором, між ПАТ «АКТАБАНК» та третіми особами майновими поручителями були укладені наступні договори: договір застави майнових прав 01-1632/Т/2 від 23.07.2014 р. між Банком та ОСОБА_3; договір застави майнових прав 01-1632/Т/3 від 23.07.2014 р. між Банком та ОСОБА_2; Договір застави майнових прав 01-930/Т/6 від 23.07.2014 р. між Банком та ОСОБА_4; Договір застави майнових прав 01-930/Т/6 від 23.07.2014 р. між Банком та ОСОБА_2
Відповідно до п.1.3. вказаних договорів застави майнових прав Боржником по відношенню до Заставодавця є ПАТ «АКТАБАНК», від якого Заставодавець має право вимагати грошові кошти на умовах, передбачених Депозитним договором.
Вказані правочини були спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за кредитними договорами.
Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
З урахуванням того, що в строк визначений кредитним договором, ТОВ «ТНП.КОМ» не було виконано зобов'язань щодо повернення суми кредиту, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на грошові кошти майнових поручителів третіх осіб по справі.
Відповідачем не заперечувалось, що третіми особами було здійснено погашення заборгованості за кожним кредитним договором на підставі договорів застави майнових прав, у завязку з повним погашенням кредитів від ПАТ «АКТАБАНК» згідно ст.512 ЦК України право вимоги перейшло у відповідному обсязі до третіх осіб, за рахунок яких було здійснено повне погашення зобовязань ТОВ «ТНП.КОМ».
Отримання Банком повного погашення за рахунок третіх осіб відповідачем не оспорюються, отже встановлено, що відчуження майнових прав відбувалося на платній основі.
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання ТОВ «ТНП.КОМ» перед ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок майнових прав третіх осіб, а визнання їх відповідачем нікчемними, призвело до порушення прав позивача.
Вирішуючи питання, щодо нікчемності договорів поруки та застави майнових прав з підстав, передбачених п.п.1, 2, 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Визначаючи підстави для визнання правочину нікчемним, відповідач у повідомленні послався на положення п.1, 2, 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемним з огляду на наступне.
Відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
Проте, як вбачається з копій договорів застави майнових прав, вони містять в собі умови, відповідно до яких обов'язок ТОВ «ТНП.КОМ», тобто позичальника за кредитними договорами щодо повернення кредитних коштів було виконано третіми особами як заставодавцями (майновими поручителями). Третіми особами було вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості ТОВ «ТНП.КОМ» на користь ПАТ «АКТАБАНК».
Отже вчинивши на користь ПАТ «АКТАБАНК» відповідні майнові дії, а саме передання Банку в заставу майнові права на отримання грошових коштів, і отримання ПАТ «АКТАБАНК» повного погашення заборгованості ТОВ «ТНП.КОМ» шляхом звернення стягнення на предмети застави свідчить про вчинення правочинів в інтересах та на користь Банку. Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.
З урахуванням викладеного, угоди вказані в Повідомленнях - не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
Проте, договори застави майнових прав та поруки - не містять даних елементів, з огляду на наступне.
Наслідком укладення договору застави майнових прав, стало те, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даних правочинів ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши зазначені вище договори, банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами. Внаслідок укладення договорів застави майнових прав, відбулось одночасне погашення заборгованості ТОВ «ТНП.КОМ» перед ПАТ «АКТАБАНК» за виданими кредитами, а також зменшення зобов'язань банку перед третіми особами.
Звернення стягнення ПАТ «АКТАБАНК» на майнові права третіх осіб, призвело до збільшення розміру грошових активів ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок зменшення обсягу зобов'язань Банку. Таким чином, укладення вищевказаних договорів, мало наслідком покращення нормативів капіталу ПАТ «АКТАБАНК». Отже, зазначені договори не містять ознак нікчемності правочинів визначених п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
Втім, суд вважає, що до вказаних вище правочинів також не може бути застосований і пункт 7 частини 3 ст.38 даного Закону, оскільки внаслідок укладення договорів застави майнових прав, за кредитними договорами ПАТ «АКТАБАНК» не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не було надано переваги третім особам, так як грошові кошти з банку виведені не були.
При цьому, перехід до Заставодавця права вимоги не є пільгою, оскільки такий перехід прямо передбачений статтями 512, 576 ЦК України для будь-якого кредитора (заставодавця), який виконав забезпечене заставою зобов'язання.
Отже, і майнові права, передані за кредитними договорами на користь третіх осіб, які здійснили погашення перед Банком, не можуть вважатися перевагами чи пільгами в контексті приписів п.7 ч.3 ст.38 Закону.
Так, відчуження майнових прав відбувалося на платній основі у відповідності до вимог чинного законодавства та внутрішніх документів банку, що було наслідком вільного волевиявлення сторін та видом цивільно-правових зобов'язань, які є відмінними від договору розміщення грошових коштів в банківській установі.
Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Отже, положеннями ст.228 ЦК України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 ЦК України). При цьому, визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Крім цього, ч.3 ст.228 ЦК України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Відповідачем не наведено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання Уповноваженою особою правочинів нікчемними та направлення з цього приводу повідомлень.
Крім того, відповідно до п.5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Отже згідно діючого Порядку, відповідачем порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АКТАБАНК» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016 р.
Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений ч.4 ст.38 Закону, не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів.
Таким чином, дії щодо направлення повідомлень про нікчемність правочинів (договорів), не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними, як і Накази «Щодо заходів, пов'язаних з наслідками нікчемності правочинів» № 170 та № 171 від 22 вересня 2017 року, оскільки природою їх видання є рішення відповідача про нікчемність договорів/правочинів, що укладені з третіми особами.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що позов ТОВ «ТНП.КОМ» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів є обґрунтованим та підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 3 200 грн. підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 205, 241 - 246, 250 КАС України, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати накази «Щодо заходів, пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» № 170 та № 171 від 22 вересня 2017 року, винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНП.КОМ " за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 3 200 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя ОСОБА_6