Справа № 705/1558/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Коваль А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Справа № 705/1558/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника Василя Володимировича, Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправним рішення про накладення штрафу та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника Василя Володимировича (далі - відповідач-1), Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення старшого державного виконавця Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Мельника Василя Володимировича від 24.03.2017 р. про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення на користь держави в розмірі 3400,00 грн.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач - Уманський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області подав апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що вказана у виконавчому провадження особа - ПП «Нікогда» та позивач є однією і тією ж особою, а також тим, що склади бази ПП «Нікогда» належать позивачу.

З цих та інших підстав, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в позові в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ст. 310 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.09.1997 р. ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

У відповідності до договорів купівлі-продажу від 01.07.2005 р. позивачем було придбано частину нежитлових будівель і споруд, які належали Уманському лікеро-горілчаному заводу, що знаходиться по вул. Старицького, 3 у м. Умані Черкаської обл. Серед придбаної частини нежитлових будівель та споруд гараж під номером 4 та/або інші гаражі відсутні.

Будь-який суб'єкт господарської діяльності під назвою ПП «Нікогда» або база ПП «Нікогда» за вказаною адресою відсутні.

При цьому, за вказаною адресою також розташовані гаражі, які належать ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод».

Соснівським районним судом м. Черкаси постановлено вирок від 17.11.2011 р. у кримінальній справі № 1-358/11 по обвинуваченню ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України, яким, зокрема вирішено знищити речові докази по справі: 19988 пляшок горілки, вилучені під час обшуку на складі СПД ФОП Доманський, які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «Нікогда».

У розписці від 28.10.2010 р. вказано про прийняття 19988 пляшок горілки на відповідальне зберігання начальнику служби безпеки ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» ОСОБА_7, а також, що отримане майно зберігалося в гаражі № 4 по вулиці Старицького, 3.

У поясненнях ОСОБА_7 на ім'я начальника Уманського МВ ДВС ГТУЮ по Черкаській області ОСОБА_8 зазначено, що у 2011 році ним було прийнято на зберігання 19 988 пляшок горілки. Через два місяці йому передзвонили та він видав вказану горілку на базу «Даманський».

20.07.2011 р. Соснівським районним судом м. Черкаси на виконання вказаного вище вироку суду було видано відповідний виконавчий лист.

09.12.2016 р. державним виконавцем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 53082230 за виконавчим листом № 1-358/11, виданим 20.07.2011 р. Соснівським районним судом м. Черкаси, про знищення речових доказів по справі: 19988 пляшок горілки, вилучені під час обшуку на складі СПД ФОП Доманський, які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «Нікогда».

Боржником у вказаному виконавчому провадженні зазначено ПП «Нікогда» за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Старицького, 3.

01.02.2017 р. державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу ВП № 53082230, якою на ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

Зазначена постанова державного виконавця була скасована постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2017 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 р. та, відповідно, набрала законної сили.

24.03.2017 р. державним виконавцем прийнято постанову, якою за невиконання судового рішення на позивача як на фізичну особу накладено штраф у розмірі 3400,00 грн.

Позивач, вважаючи таку постанову державного виконавця протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач не міг та не повинен був виконувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси про знищення речових доказів - 19988 пляшок горілки, оскільки він не має жодного відношення до відповідального зберігання вказаних горілчаних виробів, а тому державним виконавцем безпідставно та неправомірно накладено на позивача штраф за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 53082230.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII в разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII закріплено, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Отже, законодавством регламентовано відповідальність безпосередньо боржника у виконавчому провадженні за невиконання рішення суду без поважних причин.

Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, боржником у виконавчому провадженні № 53082230 є ПП «Нікогда», а не ОСОБА_2, на якого постановою державного виконавця від 24.03.2017 р. накладено штраф в розмірі 3400,00 грн. за невиконання судового рішення у вказаному виконавчому провадженні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що до прийняття вказаної постанови про накладення штрафу відповідачем-1 вже приймалася аналогічна постанова про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення у цьому ж виконавчому провадженні, яка була скасована як протиправна рішенням суду у справі за участі тих самих сторін, що є учасниками даної справи, яке набрало законної сили та яким, зокрема встановлено, що позивач ані як фізична особа, ані як фізична особа-підприємець не приймав на відповідальне зберігання 19988 пляшок горілки, вилучених під час обшуку на складі СПД ФОП Доманський, вироком суду у кримінальній справі № 1-358/11, на виконання якого відкрито виконавче провадження № 53082230, позивача не було зобов'язано їх знищити, він не повинен був і не міг це зробити.

При цьому, частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності прийняття державним виконавцем постанови від 24.03.2017 р. про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення на користь держави в розмірі 3400,00 грн. та наявність достатніх і необхідних правових підстав для її скасування.

При цьому, доводи апелянта про те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження було отримано саме позивачем, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав комплекс нежитлових будівель за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Старицького, 3 належить позивачу і в цих будівлях знаходяться його склади, а також, що в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вибиває ОСОБА_2, а не юридичну особу ОСОБА_2, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, наведених вище, та зазначає, що відповідальність за невиконання судового рішення законодавством покладається саме на боржника у виконавчому провадженні, тобто конкретну особу, вказану в судовому рішенні, виконавчому листі та ухвалі про відкриття виконавчого провадження, і жодних виключень ані Законом № 1404-VIII, ані будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч приписам ч. 2 ст. 77 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження, не надав суду жодних доказів, не навів будь-яких інших доводів, які б підтверджували правомірність прийняття ним спірної у цій справі постанови про накладення на позивача штрафу та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене та переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, як того вимагає ст. 308 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Постанова виготовлена 11.01.2018 р.

Головуючий суддя:

Судді: