Справа № 328/2196/17(2-а/328/94/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Шальєвої В.А. в справі № 328/2196/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії,
09 січня 2018 року Справа № 328/2196/17(2-а/328/94/17)
Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 12.10.2017 р. в справі № 328/2196/17 часткового задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, викладене у пункті 24 протоколу № 73 від 07 липня 2017 року, щодо відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
9 січня 2018 р. Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом відмовлено у задоволенні апеляційної скарги Міністерства оборони України на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 12.10.2017 р. в справі № 328/2196/17, судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вважаю, що у цій справі Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд дійшов помилкових висновків, а судове рішення суду першої інстанції підлягало скасуванню із прийняттям судом апеляційної інстанції нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
В ході апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_1 в період з 07 лютого 1985 року по 02 листопада 1986 року проходив військову службу в лавах Збройних сил, на території Афганістану (ДРА) у складі обмеженого контингенту радянських військ на посаді рядового складу, що підтверджується довідкою Токмацького об`єднаного міського військового комісаріату від 13.06.2016 року.
Відповідно до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63, на території Афганістану (ДРА) в період з квітня 1978 року по грудень 1999 року велись бойові дії. Згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 визнано учасником бойових дій, що підтверджено копією військового квитка серії НОМЕР_1 .
Висновком спеціаліста Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи у галузі судово-медичної експертизи від 22.06.2016 року №1625/Ж за результатами огляду позивача встановлено, що у 1985 р. позивачем отриманого поранення, а саме: описані рубці в лобній ділянці зліва, в лобній ділянці справа, на тильно-зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на передній поверхні лівої гомілки, в верхній третині, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній поверхні правої гомілки в верхній третині, що є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1985 році.
У витязі із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 20.07.2016 року за № 3182 зазначено, що наслідком вогнепальних осколкових поранень голови, лівої верхньої кінцівки, обох нижніх кінцівок (контузія 1985 року) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 є рубці в зазначених ділянках, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро судово-медичної експертизи № 1625/ж від 22.06.2016 року, які у подальшому призвели до розвитку: "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (контузії 1985 року) у вигляді посттравматичної та дициркуляторної енцефалопатії 2-3 ст., з двобічною пірамідною недостатністю, вираженим церебростенічним синдромом, вегето-судинною дисфункцією, мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю, прогресуючий кризовий перебіг. Післятравматичного церебрального арахноїдиту (1985 року) з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, частими (1-2 р/тиждень) лікворо-гіпертензивними кризами, центральною вестибулярною дисфункцією 2-3 ст., стійко вираженим цефалгічним, вестибулоатактичним синдромом. ІХС; атеросклеротичного кардіосклероз, СН 2А. Гіпертонічної хвороби II ст.", підтверджується медичними документами, - поранення, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії АВ № 0679220 від 05.10.2016 року 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 первинно встановлена друга група інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, безтерміново.
05.10.2016 року управлінням соціального захисту населення Токмацької райдержадміністрації Запорізької області позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_2 інваліда 2 групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України до ветеранів - інвалідів війни.
15 грудня 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги..
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.11.2016 року документи надані позивачем, йому повернуті для доопрацювання, оскільки в них відсутня довідка про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Зазначені дії ІНФОРМАЦІЯ_1 були оскаржені позивачем і за результатами розгляду його позовної заяви постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року у справі № 331/885/17, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2076 року, такі дії визнані неправомірними, ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2017 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Запорізького обласного військового комісаріату на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 р. відмовлено.
На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року Міністерством оборони України заява позивача про призначення одноразової грошової допомоги з доданими документами розглянута та 11 липня 2017 року Міністром оборони України затверджено протокол від 07 липня 2017 року за № 73, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги зазначено те, що позивачем не подано документ, що свідчить про обставини поранення.
Залишаючи без змін постанову суду першої інстанції, апеляційним судом не враховано наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, відповідно до ч. 1 ст. 3 якого дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
За приписами п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІ групи.
Як встановлено ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975), пунктом 6 якого передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.
Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Згідно з п. 14 цього Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
За приписами статті 16-4 Закону № 2011 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні приписи містяться й в п. 19 Порядку № 975, відповідно до якого призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Пунктом 11 Порядку № 975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Тобто, для підтвердження відсутності підстав, за якими одноразова грошова допомога не призначається та не виплачується, особа повинна надати копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
В розглядуваному випадку позивачем не надано до заяви про призначення одноразової грошової допомоги документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Надані позивачем архівні довідки не підтверджують обставини отримання позивачем поранення (контузії) та перебування позивача на лікування внаслідок отримання поранення чи контузії, які стала підставою для встановлення 2 групи інвалідності.
Відтак, у зв`язку з не наданням позивачем документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії), зокрема про те, що поранення (контузія) не пов`язані із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, є обґрунтованим рішення комісії Міністерства оборони про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.
З огляду на викладене, на мою думку, висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Відтак, апеляційна скарга Міністерства оборони України мала би бути задоволена, а постанова суду першої інстанції скасована з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Отже, я не погоджуюся із постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 січня 2018 р., якою залишена без змін постанова Токмацького районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 р., про що і зазначаю в цій окремій думці як суддя у справі.
Суддя В.А. Шальєва