Справа № 425/3343/17
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2018 Провадження №2-а/425/25/18

Справа №425/3343/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2 про скасування рішення у вигляді постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (адреса місця проживання: 93000, АДРЕСА_1) 22 грудня 2017 року звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2 (93100, місто Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8) яким просив скасувати постанову від 12 грудня 2017 року (серії АР№476825), якою на нього було накладено штраф у розмірі 425 гривень. Підставою позову вказує те, що події і складу правопорушення в його діях немає, а також відповідачем було порушено процедуру розгляду справи.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не зявились, але були повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі, а відповідач подав заперечення на позов, яким серед іншого, теж просив розглянути справу без його участі.

За таких обставин, а також в силу положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача, полягала у тому, що 12 грудня 2017 року приблизно в 15 годин 40 хвилин він рухався на своєму автомобілі «Mitsubishi Colt» по вулиці Східна міста Рубіжне. Перед розвилкою примикання дороги, яка веде до підприємства «КТК» ним було включено лівий поворот для здійснення повороту ліворуч, однак на розвилці вказаних шляхів його зупинив наряд поліції. Відповідач повідомив, що позивачем було порушено пункт 9.2. (б) Правил дорожнього руху України, а саме при зміні напрямку руху він не ввімкнув відповідний світловий покажчик повороту. На його заперечення відповідач не відреагував, докази скоєного ним правопорушення не надав, після чого склав постанову про адміністративне правопорушення серії АР №476824: відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений статтями 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У звязку з чим, постанова підлягає скасуванню.

Позиція ж відповідача, з огляду на зміст поданих ним заперечень полягала у тому, що 12 грудня 2017 року, приблизно об 15 годині 40 хвилин, він виявив порушення пункту 9.2. (б) Правил дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_1, а саме: водій вказаного автомобіля при повороті не включив світловий покажчик повороту відповідного напрямку. Всі питання передбачені статтею 278 Кодексу України про адміністративне правопорушення було розглянуто та вирішено ще до складання постанови. Враховуючи, що постанова серії АР №476825 від 12 грудня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог діючого законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи, що сторони спору доводили свої вимоги та заперечення тільки письмовими та речовими доказами, які є в матеріалах справи, суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також в їх сукупності, встановив наступні обставини:

Дванадцятого грудня 2017 року, ОСОБА_2, під час несення служби з нагляду за дотриманням учасниками дорожнього руху однойменних правил, перебуваючи в статусі інспектора патрульної поліції взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області, тобто під час безпосереднього виконання своїх службових обовязків, підійшов до ОСОБА_3, який на вимогу інспектора, зупинив автомобіль в якому він рухався. Привітавшись, інспектор Нагловський, назвавши своє прізвище, ім`я і по-батькові та займану посаду, пред`явив ОСОБА_4вимогу про надання йому посвідчення водія та реєстраційного документа на автомобіль. Ознайомившись з документами, інспектор повідомив, що причиною зупинки автомобіля є те, що здійснюючи зміну напрямку руху ліворуч, він не увімкнув світловий покажчик повороту ліворуч (а.с.29-32,33).

ОСОБА_4наполягав на тому, що увімкнув покажчик повороту, просив надати докази скоєного ним адміністративного правопорушення та можливості скористатися правовою допомогою. Інспектор вислухав пояснення позивача та запропонував за доказами звернутися з запитом до Управління патрульної поліції в Луганській області, розяснив йому положення статті 10, 63 Конституції України і права, передбачені частиною 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та повідомив його про те, що відносно нього зараз буде складено постанову (а.с.33).

Склавши постанову серії АР №476825, інспектор повідомив ОСОБА_4, що її складено у звязку із тим, що він керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Colt» номерний знак НОМЕР_2, змінюючи напрямок руху на перехресті вулиці Східна та автодороги в бік сміттєзвалища міста Рубіжного, не увімкнув відповідний світловій показчик повороту, а саме лівого напрямку руху, чим порушив п.п."б" пункту 9.2. Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Копію постанови ОСОБА_4 відмовився отримувати(а.с.33).

ОСОБА_4не погодившись із тим, що в його діях має місце склад адміністративного правопорушення, оскаржив вказану постанову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.3-6).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням субєкта владних повноважень в особі інспектора патрульної поліції, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення.

При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діляьності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема, докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Але тут суд констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів вчинення позивачем діяння передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, у вигляді не подання ним сигналу світловими покажчиками повороту перед поворотом, як це передбачено підпунктом "б" пункту 9.2. "Правил дорожнього руху" (а.с.27-33).

Суд врахував як доказ, наданий відповідачем лазерний диск, що містить аудіовізуальну інформацію про подію, яка відбулась. Але факту того, що позивач не ввімкнув світловий покажчик повороту при повороті ліворуч у ньому не зафіксовано, а визнання позивачем факту вчинення правопорушення відсутнє. Тобто, наданий суду доказ не підтверджує прямо чи опосередковано наявність у діянні позивача, при повороті ним ліворуч, складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.33).

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на це та той факт, що відповідачем не надано суду доказів наявності в діянні позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування постанови (АР №476825) від 12 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. А саму справу слід закрити.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2 про скасування рішення у вигляді постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову (АР №476825) від 12 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Повний текст рішення складено 12 січня 2018 року.

Суддя - Д.С. Коваленко