Справа № 702/781/17
Суддя: Діденко Т. І.
Дата ухвалення: 2018-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/702/2/18
Справа № 702/781/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі головуючого - судді Діденко Т.І., з участю секретаря - Прилуцької О.І., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - адвоката ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Монастирищенського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Підставою для позову вважає те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 29.03.2017 серії ПС2 № 546986, яку ухвалив поліцейський СРПП № 1 Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_3, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У оскаржуваній постанові вказано, що він, ОСОБА_1, 27.08.2017 року о 00 год. 15 хв. по вул. Гагаріна в м. Монастирище керував автомобілем марки OPEL VECTRA номерний знак WML V 884 без відповідних документів, а саме, без посвідчення водія, чим порушив п.2.1. «а» ПДР України.

Позивач вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 29.08.2017 року серії ПС2 №546986 винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, при відсутності подіїї та складу правопорушення та при відсутності доказів, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Дійсно, після 24 години 27.08.2017 року він (позивач) знаходився в автомобілі марки OPEL VECTRA реєстраційний номер WML V 884 по вул.Гагаріна в м. Монастирище без руху, тобто стояв та розмовляв зі своїм товаришем. В цей час до них підїхав службовий поліцейський автомобіль і працівники поліції, серед яких був і ОСОБА_3, без будь-яких підстав вимагали предявити їм документи на автомобіль та посвідчення водія. Його запитання щодо підстав перевірки документів працівниками поліції було проігноровано. Він відмовився надати їм документи, оскільки вважає їх вимоги безпідставними та незаконними. Після цього працівники поліції викликали допоміжний наряд і примусово вилучили зазначений автомобіль, який перебував у його володінні. Будь-яких процесуальних документів, якими б підтверджувався факт відсутності в нього документів на право керування автомобілем, зокрема і протоколу, складено не було. 29.08.2017 його викликали до Монастирищенського відділу поліції, де поліцейський ОСОБА_3 вручив йому копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. На його прохання надати для ознайомлення матеріали справи, зокрема протокол чи інші докази, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме, відсутність документів на керування транспортним засобом, ОСОБА_3 заявив, що у відповідності до змін в законодавстві, складення протоколів про вчинення такого роду правопорушень Правилами дорожнього руху не передбачено і що рішення приймається на підставі лише самого факту такого правопорушення.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження фіксується на місці вчинення правопорушення (ст. 258 КУпАП).

У відповідності до ч. 1 ст. 258 КУпАП встановлено випадки, коли протокол про адмінправопорушення не складається. Але у той же час вказана стаття містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься безпосередньо на місці вчинення цього правопорушення, її зміст повинен відповідати загальним вимогам до змісту постанови по справі про адмінправопорушення, встановленим ст. 283 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення в загальному порядку, незалежно від того, чи підпадає це правопорушення під дію частини першої коментованої статті, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у виді прояву неповаги до суду, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що вимоги даного положення поліцейським ОСОБА_3 були порушені, оскільки постанову було складено не на місці виявлення правопорушення, а в іншому місці - за місцем знаходження органу та майже через добу, а не негайно, як того вимагає закон.

По перше: на місці, тобто, по вулиці Гагаріна в м. Монастирище він був не згоден з тим фактом, що керував автомобілем без посвідчення водія, тобто оспорив факт порушення ним Правил дорожнього руху України. Окрім цього, автомобілем він не керував, а стояв на вулиці. Незважаючи на це, поліцейський ОСОБА_3 не склав протокол, як це вимагає ч.3 ст.258 КУпАП.

По друге: за змістом ч.2 ст. 258 КУпАП в разі визнання водієм факту вчинення адміністративного правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення повинна складатися безпосередньо на місці фіксації такого порушення. Ці вимоги закону поліцейським ОСОБА_3 також виконані не були. Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона була винесена майже через добу.

По третє: ч. 3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Виходячи зі змісту постанови поліцейський ОСОБА_3 зазначив, що «розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення» встановив факт вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Це не відповідає дійсності, оскільки будь-які матеріали справи, тобто докази, взагалі відсутні.

Службовою особою Монастирищенського відділення поліції порушено також пункт 1.6. Розпорядження МВС України від 21.03.2009 р. №466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», який передбачає вимогу виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів свідків, тощо).

Позивач вваєає, що насправді таких матеріалів, на підставі яких поліцейський ОСОБА_3 прийняв рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, немає.

Виходячи із обставин справи за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, жодних доказів у справі - протоколу, пояснень свідків, показань технічних приладів чи технічних засобів, чи інших доказів на момент розгляду адміністративної справи, не було. За наведених обставин він вважає, що дії, вчинені поліцейським СРПП №1 Монастирищенського відділення поліції ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, а постанову серії ПС2 № 546986 від 29.08. 2017 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП слід вважати як винесену бездоказовою, вона основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить: визнати дії службової особи Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП у Черкаській області капрала поліції ОСОБА_3 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати постанову серії ПС2 № 546986 від 29.08.2017 року, яка винесена поліцейським СРПП № 1 Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_3 відповідно до якої його (позивача) притягнуто до адмістративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просить скасувати постанову відповідача, стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору і пояснив, що 27.08.2017 близь 0 год.40 хв. він із своїм товаришем ОСОБА_4 стояли біля його автомобіля і розмовляли, техпаспорт на автомобіль і права у нього були із собою. 27.08.2017 ОСОБА_4 він посадив в автомобіль на вул.Соборній в м.Монастирище, поїхав на вул.Гагаріна, щоб забрати ще одного чоловіка До місця, де стояв автомобіль він сам під»їхав за кермом його автомобіля. Під»їхали працівники поліції, йому запропонували показати права і доручення. Показати права він відмовився, бо не було підстав, не дав, щоб не забрали. Доручення на автомобіль було в його сумці в ОСОБА_4 Поняті були, він відмовився проходити тест на алкоголь алкотестером, йому пропонували поїхати на швидку, пояснення у нього відбиралися. Він поїхав з батьком за дорученням, через хвилин 20 вони приїхали, машини не було. Наступного дня він прийшов у відділення поліції запитати де автомобіль, йому вручили постанову, яку він оскаржує. Він поставив свой підпис на постанові.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав повністю, просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнав, подав в суд заперечення проти позову, згідно якого 27.08.2017 під час профілактичного відпрацювання Монастирищенського району під умовною назвою «Мігрант» при патрулюванні ним спільно з дільничним офіцером поліції майором поліції ОСОБА_5 вони зупинили по вул.Гагаріна в м.Монастирище Черкаської області автомобіль з реєстраційними номерами іншої держави OPEL VECTRA реєстраційний номер WML V 884, яким керував ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, який вийшов з автомобіля і зачинив двері салону. Причиною зупинки автомобіля стали несправності зовнішніх світлових приладів блимання заднього ліхтаря. При спілкуванні із ОСОБА_1 в нього були явні ознаки алкогольного сп»яніння, тому водієві було запропоновано пройти медичне освідування на стан сп»яніння, на що він в категоричній формі відмовився в присутності свідків, відносно нього був складений адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 відмовився давати посвідчення водія, сказав, що поїде і привезе документи, оскільки тільки він знає їх місцезнаходження. Він викликав свого батька ОСОБА_6 і поїхав до свого будинку і більше не повернувся до місця, де знаходився його автомобіль. Пізніше приїхав батько ОСОБА_1 і сказав, що його син ліг спати та не захотів привозити документи. В зв»язку з тим, що автомобіль стояв на проїздній частині дороги, що ускладнювало рух інших транспортних засобів, відсутні будь-які реєстраційні документи на нього, відповідно до ст.265-2 КУпАП автомобіль був доставлений на спецмайданчик Монастирищенського ВП для встановлення власника автомобіля та законності перебування його на території України. ОСОБА_1 прийшов в Монастирищенське ВП лише 29.08.2917, тому постанова ПС2 № 546986 про накладення штрафу була складена 29.08.2017. Відповідач пояснив, що позивачеві 27.08.2017 в присутності двох свідків пропонували надати посвідчення водія, він не надав, пропонували освідувати на стан сп»яніння на Драгері, у відділенні швидкої допомоги він відмовився. Коли позивач з батьком поїхали за документами, вони прочекали їх півтори години. Приїхав один батько і сказав, що їде на Київ, а син ліг спати.

Суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, оскільки, наданими суду наступними доказами доведена наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, в діях позивача 27.08.2017:

Показаннями свідка ОСОБА_5, який показав, що в серпні місяці в нічний період біля 24 год. Патрулювали на службових автомобілях, був місячник «Мігрант». Вони зупинили автомобіль з польськими номерами чи задні габарити чи підсвідка заднього номера не працювали, щось одне. З автомобіля вийшов позивач, вийняв ключі і почав свритися. В атомобілі був ОСОБА_4 ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_1, чому за кермом в нетверезому стані, запропонував пред»явити документи та пройти тест на алкоголь на Драгері, ОСОБА_1 відмовився від освідування і сказав, що не покаже документи, бо не хоче, потім сказав, що в нього немає документів, що поїде і привезе. Він знайшов двох свідків. ОСОБА_3 при свідках запропонував позивачу пред»явити документи та пройти освідування. Позивач відмовився. На швидку також відмовився їхати. ОСОБА_1 забрав батько. ОСОБА_4 пішов пішки. Автомобіль доставили на території Монгастирищенського відділення поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_6, який є батьком позивача, який показав, що 27.08.2017 йому зателефонував ОСОБА_4 і повідомив, що у його сина проблем из поліцейськими. Він під»їхав на місце, там були працівники поліції ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8 Він там був хвилин двадцять. Син повідомив йому, що посвідчення водія в нього є, а немає доручення на авто. Син показував всі документи ОСОБА_7 (начальнику Монастирищенського ВП). Документи в сина були всі, крім доручення. В його присутності цивільних осіб не було і нічого не писалося. Він посадив сина в автомобіль, на якому приїхав, ОСОБА_4 завіз додому в с.Сатанівка. Син забув свою барсетку у ОСОБА_4, доручення було в барсетці. Він з дорученням повернувся на те місце, де залишився автомобіль сина, автомобіля не було. Він зателефонував до ОСОБА_7, який повідомив, що автомобіль на штрафмайданчику, щоб він з дорученням прийшов до нього. Вранці наступного дня він із сином та із дорученням прийшли до ОСОБА_7 Доручення на автомобіль в сина було на польській мові. Вони поїхали в м.Умань, зробили переклад. 29.08.2017 був складений один документ, що за документ він не знає. Ксерокопію того документа дали синові, син розписувався. Того дня синові вручили ще один документ - за ст.130, син в одному документі тільки розписався, в іншому щось писав.

Показаннями свідка ОСОБА_4, який показав, що він їхав із ОСОБА_1 в автомобілі ОСОБА_1 Їх зупинили працівники поліції. Були чотири працівники поліції, крім нього на місці зупинки автомобіля нікого в цивільному не було, понятих він не бачив, не бачив чи складали якісь документи. У ОСОБА_1 не було страховки. Кілька днів назад ОСОБА_1 залишив у нього свою сумочку, в якій була страховка, в с.Сатанівка взяли страховку.

Показаннями свідка ОСОБА_9, який показав, що йому та ОСОБА_10 працівники поліції запропонували бути понятими. Вони підійшли на вул. Гагаріна в м.Монастирище. На повороті стояв автомобіль OPEL VECTRA темного кольору, позаду нього стояли три автомобілі поліції. За 15-20 хвилин до цього як їх запросили бути понятими, вони проходили біля того повороту, який освітлюється, там нікого не було. Водій при них один раз назвав своє прізвище, ім»я, по батькові. При них працівники поліції пропонували водію надати водійське посвідчення і документи на автомобіль, він відмовився; запропонували пройти теск на алкоголь на місці, водій відмовився, відмовився він також від поїздки в лікарню для освідування на алкоголь. Чи складався документ про те, що у водія не було документів, він не пам»ятає. Він підписував два документи, можливо і протокол. Позивач був в стані сильного алкогольного сп»яніння, його рухи не відповідали рухам тверезої людини. Ми пішли додому, інші учасники залишилися на місці.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 546986 від 29.08.2017, ОСОБА_1 27.08.2017 о 00 год. 15 хв. по вул. Гагаріна в м.Монастирище керував автомобілем без відповідних документів, а саме без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. На правопорушника ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення - штраф 425 грн. ОСОБА_1 роз»яснено положення статей 307, 308, а також права передбачені ст.268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП, що засвідчено підписом ОСОБА_1 У постанові є підпис ОСОБА_1 про отримання ним копії постанови (а.с.20).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії № АП2 426922 від 27.08.2017 ОСОБА_1 27.08.2017 о 00 год. 15 хв. по вул. Гагаріна в м.Монастирище керував автомобілем OPEL VEKTRA д/н.WML V 884 в стані алкогольного сп»яніння, від проходження медичного освідування на стан сп»яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КупАП. В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 особисто написав: «З протоколом не згоден, так як даним транспортним засобом я не керував і на швидку для проходження тесту на алкоголь мене не хотіли везти» (а.с.21).

Отже ОСОБА_1 не заперечував того, що він перебував в стані алгогольного сп»яніння, а лише заперечував те, що він керував автомобілем.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, передбачені зокрема ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до вимог ст.254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що відповідачу необхідно було скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, як це передбачено положеннями ст.256, 258 КУпАП.

Згідно до ч.3 ст.258 КУпАП вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке вчинив позивач немає. Даних про те, що позивач оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення під час розгляду справи та накладення на нього штрафу, суду не надано.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року в справі № 5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення "на місці вчинення правопорушення" та "за місцем його вчинення", які містяться у ст.258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. В аспекті питання, порушеного у конституційному поданні, положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.258 КУпАП працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Згідно ст.258 КУпАП працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст.283 КУпАП, яка визначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Статтею. 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку - за адресою, де розташоване Монастирищенське ВП ГУНП в Черкаській області.

Згідно ч. 3 ст.258 КУпАП працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Із змісту ст.258 КупАП вбачається, що розгляд справи відповідачем повинен проводитися з участю позивача ( правопорушника).

Із показань свідка ОСОБА_6, який показав, що коли приїхав на місце, де були працівники поліції і його син, посадив сина у свій автомобіль і повіз ОСОБА_4 в с.Сатанівку, яка на відстані 10 км від м.Монастирище, судом встановлено, що правопорушник за допомогою батька свідка ОСОБА_6, залишив місце, де вчинене правопорушення.

Відповідно, відповідач був позбавлений можливості розглянути справу 27.08.2017 без правопорушника, розглянув її 29.08.2017 з участю правопорушника.

В показаннях свідків ОСОБА_6, який є батьком позивача, та ОСОБА_4, який є товаришем позивача, є протиріччя. Свідок ОСОБА_6 показав, що у сина вимагали доручення, якого не було у сина при ньому, а свідок ОСОБА_4 показав, що у позивача не було страхового свідоцтва, яке було в сумочці, яку позивач кілька днів тому забув у нього в с.Сатанівка.

Показання свідка ОСОБА_6 про те, що у сина були всі документи і син показував їх начальнику Монастирищенського ВП, спростовані показаннями свідка ОСОБА_9, який є сторонньою особою і показав, що в його присутності позивачеві було запропоновано пред»явити посвідчення водія і документи на автомобіль, освідуватися на місці і в лікарні на стан алкогольного сп»яніння, що позивач перебував у стані алкогольного сп»яніння, що водій відмовився надати документи та освідуватися на місці та поїхати в лікарню для медичного освідування, а також поясненнями позивача про те, що він не хотів надавати посвідчення водія, щоб його не забрали.

Доказів того, що позивач пред»явив відповідачеві посвідчення водія та документи на автомобіль суду не надано.

В судовому засіданні позивач показав, що він не керував автомобілем, а стояв біля автомобіля і розмовляв із ОСОБА_4, проте до того місця, де стояв автомобіль, він під»їхав за кермом автомобіля, «відмовився показувати права, бо не було підстав, не дав, щоб не забрали». Позивач в своєму поясненні підтвердив те, що 27.08.2017 не пред»явив відповідачеві на його вимогу посвідчення водія.

Свідок ОСОБА_6 показав, що вранці наступного дня вони з сином з дорученням на автомобіль на сина, яке було на польській мові, зайшли до начальника Монастирищенського ВП і вже після 27.08.2017 здійснили його переклад.

До позовної заяви додана ксерокопія невідомого документа на іноземній мові і станом на 03.01.2018 без належного перекладу (а.с.4). Дана обставина спростовує те, що документи на автомобіль були пред»явлені відповідачу 27.08.2017.

Судом встановлено, що 27.08.2017 в діях позивача був склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, що підтвердив і сам позивач: посвідчення водія «не дав, щоб не забрали».

Із наданих суду позивачем доказів, суд не вбачається підстав для задоволення позову. Суд вважає, що правильне в своїй суті рішення відповідача не може бути скасоване з чисто формальних підстав.

Керуючись ст. 7, 126, 258, 283, 293 КУпАП; ст. 8-10, 72, 241-246, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Монастирищенського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 13.01.2018.

Суддя Т.І.Діденко