Справа № 806/3476/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Житомир справа № 806/3476/17

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії, призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 275600,00 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання передати до комісії Міністерства оборони України документи, необхідні для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії;

- до Міністерства оборони України про зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу в сумі 275600,00грн., на яку має право померлий ОСОБА_2 у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Позивач вважає, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_2 у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 275600,00грн. Право на отримання таких коштів, на думку Позивача, до неї перейшло в порядку спадкування. На своє звернення до Баранівського районного військового комісаріату у жовтні 2017року отримала відповідь від 29.09.2017року, в якій їй лише роз`яснено право на повторне подання відповідних документів до Міністерства оборони України.

Ухвалою суду від 19.12.2017року за результатами розгляду позовної заяви судом було відкрито провадження і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 15.01.2018року.

В судове засідання Позивач не прибула, в позові зазначила про розгляд справи без її участі.

Представник Міністерства оборони України, Відповідача-1 по даній справі, в судове засідання не прибув, 11.01.2018року направив суду відзив на адміністративний позов та клопотання про проведення судового засідання в порядку відеоконференції. В задоволенні вказаного клопотання представника Відповідача ухвалою суду від 12.01.2018року відмовлено.

В письмових запереченнях зазначено, що Міністерством оборони України не приймалося жодних рішень щодо виплати ОСОБА_2 вказаної одноразової грошової допомоги. На думку представника Відповідача, саме право ОСОБА_2 на таку виплату не може входити до спадщини, а тому справа підлягає закриттю як така, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відповідача-2 по даній справі, у відзиві на позовну заяву зазначив про відсутність підстав у Позивача на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги та направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Безспірно, соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).

За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами у справі, 12.10.2015року Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 ОСОБА_2 з 29.09.2015року була встановлена друга група інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. (а.с. 7).

Наявність у ОСОБА_2 відповідних вогнепальних осколкових поранень підтверджується дослідженим судом Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України з протоколу №3197 від 31.08.2015року (а.с.8).

Відповідно до дослідженої судом копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (надалі - Порядок N 975).

Як встановлено судом, та визнається сторонами, що відповідно до положень Порядку N 975 Відповідачем, Міністерством оборони України, як Розпорядником таких бюджетних коштів, не приймалося рішень щодо виплати ОСОБА_2 зазначених у позові 275600,00грн., або інших коштів у вигляді одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Вказані обставини підтверджуються витягом із Протоколу №36 від 20.05.2016року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (а.с.14).

Приписами статті 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Крім того, у відповідності до вимог статті 1227 ЦК України до складу спадкового майна входять лише призначені суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Із системного аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що після смерті ОСОБА_2 до складу спадкового майна може входити лише призначена сума одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Саме право ОСОБА_2 на отримання такої одноразової грошової допомоги до складу спадкового майна не може входити, так як безпосередньо пов`язане з самою особою.

Крім того, законодавець в Законі N 2011-XII чітко розмежовує права військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та права членів сім`ї та батьків таких осіб на отримання відповідних сум одноразової грошової допомоги.

Про необхідність повторного звернення Позивача до Міністерства оборони України зазначалося в листі Баранівського районного військового комісаріату від 29.09.2017року.

Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що Міністерством оборони України не приймалося рішень щодо виплати ОСОБА_2 зазначених у позові 275600,00грн., або інших коштів у вигляді одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, а тому Відповідач не був зобов`язаний їх виплачувати Позивачу.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Одночасно суд зазначає, що така відмова в задоволенні позову не позбавляє права Позивача на звернення в установленому порядку до Відповідачів щодо вирішення питання про нарахування та отримання одноразової допомоги, яка передбачена членам сім`ї, батькам та утриманцям у разі смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (м.Київ, Повітрофлотський проспект,6), Баранівського районного військового комісаріату (м.Баранівка Житомирського району, вул.Звягельська,42) відмовити в повному обсязі

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк