Справа № 336/4088/17(2-а/336/388/2017)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2018 рокусправа № 336/4088/17(2-а/336/388/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя
на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2017р. у справі №336/4088/17(2-а/336/388/2017)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

07.07.2017р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв'язку /а.с. 24/ звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - Шевченківське об'єднане УПФУ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, позов зареєстровано судом 25.07.2017р. / а.с. 2-6/.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито скорочене провадження в адміністративній справі №336/4088/17(2-а/336/388/2017) / а.с. 39-40/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 і має загальний стаж роботи 31 рік 05 місяців 20 днів, з яких стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі скороченням пенсійного віку, 09 років 06 місяців 17 днів, і 14.02.2017р. він, на виконання вимог чинного законодавства, звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2, однак 16.02.2017р. ОСОБА_1 отримав рішення комісії Шевченківського об'єднаного УПФУ №186 від 16.02.2017р. про відмову у призначенні такої пенсії з посиланням на те, що позивач має лише 03 роки 08 місяців 20 днів пільгового стажу за Списком №2, тобто відмовлено в призначенні пільгової пенсії у зв'язку з недостатністю пільгового стажу, ОСОБА_1 вважає такі дії відповідача протиправними, а прийняте відповідачем рішення - таким, що порушує права позивача, у зв'язку з чим просить суд:

- визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного УПФУ та скасувати рішення №186 від 16.02.2017р. про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане УПФУ призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та провести відповідні виплати, починаючи з 14.02.2017р.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2017р. у справі №336/4088/17(2-а/336/388/2017) позовні вимоги задоволено (суддя Марко Я.Р.) /а.с. 74-79/.

Відповідач - Шевченківське об'єднане УПФУ, не погодившись з вищезазначеною постановою суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 81-82/, у якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 27.10.2017р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі, також у апеляційній скарзі відповідач просив суд розглянути справу без участі представника Шевченківського об'єднаного УПФУ.

13.12.2017р. Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом зареєстровано заяву позивача про розгляд справи без його участі, яка була відправлена на адресу суду за допомогою засобів поштового зв'язку 09.12.2017р. /а.с. 93-94/.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, годину та місце розгляду справи повідомлені належним чином / а.с. 96,97,98/. Позивач надав суду письмову заяву у якій просить суд розглянути справу у його відсутність / а.с. 99/. Ха таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Перевіривши у судовому доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 працював, зокрема, з 25.01.1991р. по 16.08.1996р. в Запорізькому спецуправлінні №124 «Дніпростальконструкція» (реорганізовано в ТОВ ЗСУ-124 «Стальконструкція»), з 01.12.2003р. по 11.04.2005р. - в ТОВ «Стальмонтаж», з 21.04.2005р. по 07.12.2007р. - в ВАТ БМУ «Запоріжстальбуд-1» на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 5-6 розряду з повним робочим днем, що підтверджується копіями трудової книжки серії НОМЕР_1 від 13.02.1980р., довідками з місця роботи, документами щодо атестації робочого місця /а.с. 10-11, 12, 13, 14/.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час розгляду даної адміністративної справи 14.02.2017р. позивач звернувся до Шевченківського об'єднаного УПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак рішенням відповідача №186 від 16.02.2017р. було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, станом на 14.02.2017р. відсутнє право на пенсію згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому що пільговий стаж складає 3 роки 8 місяців 20 днів, а потрібно не менше ніж 7 років 6 місяців /а.с. 7-8/, а саме: спеціалістами відповідача були здійснені перевірки достовірності довідки, яка була надана архівним відділом Запорізької міської ради щодо роботи в ТОВ ЗСУ-124 «Стальконструкція» за період з січня 1991р. по серпень 1996р., і після результатів перевірки з'ясовано, що згідно акту №532 від 20.10.2016р. пільговий стаж, з урахуванням фактично відпрацьованого часу станом на 14.02.2017р., складає 3 роки 8 місяців 18 днів /а.с. 46-47/.

Відповідно до п. б ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, куди входить посада позивача.

Статтею 100 цього ж Закону передбачено порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього закону.

Положеннями п. 4 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005р., встановлено, що згідно з п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992р. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р., основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що особа, яка подала заяву на зарахування пільгового стажу має надати документи, які підтверджують наявність пільгового трудового стажу. Документом, що підтверджує наявність пільгового трудового стажу є трудова книжка. У разі відсутності у трудовій книжці інформації, яка б містила відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, то документом, який підтверджує наявність такого стажу може бути уточнююча довідка з підприємства, де працював заявник.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 з 25.01.1991р. по 16.08.1996р. працював в ЗСУ-124 «Стальконструкція» працював на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 3-5 розряду, що підтверджується уточнюючою пільговий стаж довідкою №105 від 07.09.2007р. /а.с. 10, 12/, тобто з 25.01.1991р. по 16.08.1996р. позивач працював повний робочий день у шкідливих та важких умовах роботи за професією, передбаченою Списком № 2, пільговий стаж складає 5 років 6 місяців 21 день.

Таким чином, колегія суддів робить висновок про неправомірність дій відповідача щодо неврахування до пільгового стажу роботи позивача періоди роботи ЗСУ-124 «Стальконструкція» з 25.01.1991р. по 16.08.1996р., оскільки дії пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №2 не відповідають чинному законодавству про пенсійне забезпечення та встановленим фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та зазначені норми законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правомірний висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_1, оскільки він має достатній стаж роботи на посадах, що підлягає зарахуванню при обрахуванні пільгового стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію за Списком №2, а тому рішення відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та підлягає скасуванню, а порушене право позивача - судовому захисту.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст.ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008р., п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004р., п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011р., п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014р. тощо).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем у справі позовних вимог знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи, і судом першої інстанції постановлено правильне рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 27.10.2017р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2017р. у справі №336/4088/17(2-а/336/388/2017) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст виготовлено - 11.01.2018р.

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко