Справа № 804/3450/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2017 р. Справа № 804/3450/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Ромбус-Приват» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами проведеної 08.02.2017 року камеральної перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення порушень платником податків щодо своєчасності сплати узгоджених грошових зобов'язань, а тому, податкове повідомлення-рішення про застосування у відповідності до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України штрафних санкцій, підлягає скасуванню.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, падав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідач - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив. Правом подачі заперечень на позов не скористався.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до положень частин 4, 6 вказаної норми.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно з висновками акту перевірки, в ході перевірки було встановлено несвоєчасну сплату Приватним підприємством «Ромбус-Приват» узгодженої суми податкового зобов'язання у зв'язку із несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку, за що передбачена відповідальність відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.
На підставі Акту перевірки відповідачем 21.02.2017 р., з посиланням на пункт 126.1 ст. 126 ПК України, було винесено податкове повідомлення - рішення № 000961203 про застосування штрафних санкцій у розмірі 237672,27 грн. (20% від суми сплаченого узгодженого грошового зобов'язання - 1 188 394,21) (а.с. 8).
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України.
Рішенням про результати розгляду скарги від 20.04.2017 року №8342/6/99-99-11-03-01-25 Державна фіскальна служба України у задоволенні скарги відмовила та залишила податкове повідомлення - рішення № 000961203 від 21.02.2017 року без змін (а.с. 13-14).

Вважаючи податкове повідомлення - рішення № 000961203 від 21.02.2017 року протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі такого висновку спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Ромбус-Приват» з питань правильності нарахування орендної плати з юридичних осіб за період з 01.10.2011 року по 15.03.2014 року, оформленої актом перевірки від 11.11.2014 року № 3082/2204/33396638 та рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду скарги № 1626/10/04-36-10-07-14 від 25.02.2015 року, ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесено податкове повідомлення - рішення від 03.04.2015 року № про донарахування грошових зобов'язань з орендної плати за землю у розмірі 2091633,70 грн., в т.ч. за основним платежем - 1673306,96 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 418326,74 грн. (а.с. 9).

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням від 03.04.2015 року № позивач звернувся до суду. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року, у задоволенні позову було відмовлено (справа № 804/8624/15).

Тобто, рішення по справі № 804/8624/15 набуло законної сили 18.11.2015 року, а податкове повідомлення - рішення від 03.04.2015 року №, у відповідності до положень абз. 4 п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, набуло статусу узгодженого з 18.11.2015 року.

З матеріалів справи також вбачається, що протягом червня 2016 - січня 2017 року позивачем сплачувались узгоджені суми грошових зобов'язань з орендної плати за землю згідно поданої податкової декларації по платі за землю за 2016 рік, які податковим органом спрямовувались на погашення податкового боргу за податковим повідомленням - рішенням від 03.04.2015 року №.

Так, згідно матеріалів камеральної перевірки (акт перевірки від 08.02.2017 №54/04-65-12-03/33396638), погашення суми податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 03.04.2015 року № відбувалась за рахунок сплати підприємством наступних платежів:

у сумі 54 838,85 грн. платіжним дорученням від 24.06.2016 року №46 з призначенням платежу: «орендна плата за землю за 05 міс. 2016 року» з затримкою у 72 дні, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 10 967,77 грн.;

у сумі 157 721,86 грн. платіжним дорученням від 27.07.2016 року №53 з призначенням платежу: «орендна плата за землю за 06 міс. 2016 року» з затримкою у 105 днів, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 31 544,37 грн.;

у сумі 157 721,86 грн. платіжним дорученням від 30.08.2016 року №63 з призначенням платежу: «орендна плата за землю за 07 міс. 2016 року» з затримкою у 139 дні, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 31 544,37 грн.;

у сумі 12 225,93 грн. платіжним дорученням від 12.09.2016 року №247 з призначенням платежу: «залишок по стягненню податкового боргу відповідно до постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2016 року по справі № 826/7142/16» з затримкою у 153 дні, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 2 445,19 грн.;

у сумі 132,26 грн. платіжним дорученням від 20.09.2016 року №250 з призначенням платежу: «залишок по стягненню податкового боргу відповідно до постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2016 року по справі № 826/7142/16» із затримкою у 160 днів, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 26,47 грн.;

у сумі 145 495, 93 грн. платіжним дорученням від 26.09.2016 року №71 з призначенням платежу: «орендна плата за землю за 08 міс. 2016 року» із затримкою у 166 днів, внаслідок чого податкових органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 29 099,19 грн.;

у сумі 17 529,59 грн. платіжним дорученням від 20.10.2016 року №190 із затримкою у 190 днів,в наслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 3 505,92 грн.;

у сумі 157 721,86 грн. платіжним дорученням від 28.10.2016 року №82 з призначенням платежу: «орендна плата за землю за 09 міс. 2016 року» із затримкою у 198 днів, внаслідок чого податкових органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 31 544,37 грн.;

у сумі 11 453,11 грн. платіжним дорученням від 16.11.2016 року №386 з призначенням платежу: «залишок по стягненню податкового боргу відповідно до постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2016 року по справі № 826/7142/16» із затримкою у 217 днів, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 2 290,62 грн.;

у сумі 157 721,86 грн. платіжним дорученням від 29.11.2016 року №6 з призначенням платежу: «орендна плата за землю за 10 міс. 2016 року» із затримкою у 230 днів, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 31 544,37 грн.;

у сумі 157 721,86 грн. платіжним дорученням від 28.12.2016 року №15 з призначенням платежу: «орендна плата за землю за 11 міс. 2016 року» із затримкою у 259 днів, внаслідок чого податкових органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 31 544,37 грн.;

у сумі 354,38 грн. платіжним дорученням від 04.01.2017 року №451 з призначенням платежу: «залишок по стягненню податкового боргу відповідно до постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2016 року по справі № 826/7142/16» із затримкою у 266 днів, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 70,88 грн.;

у сумі 157 721,91 грн. платіжним дорученням від 30.01.2017 року №11 з призначенням платежу: «орендна плата за землю за 12 міс. 2016 року» із затримкою у 292 днів, внаслідок чого податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 31 544,37 грн. (а.с. 10-11, 16-28).

Всього платником податків сплачено суму податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 03.04.2015 року № у розмірі 1 188 394,21 грн.

В ході розгляду справи було встановлено, що позивач погоджується з позицією контролюючого органу, що у випадку наявності у платника податкового боргу, всі платежі сплачені ним зараховуються в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати (п. 87.9 ст. 87 ПК України).

Між тим, позивач заперечує проти того, що до нього у такому випадку, можуть бути застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань, оскільки на його думку, узгоджені ним грошові зобов'язання з орендної плати за землю за 2016 рік він сплачував регулярно, а тому, зарахування цих платежів в рахунок погашення податкового боргу не свідчить про несвоєчасну сплату податкових зобов'язань за що передбачена відповідальність, встановлена п.126.1 ст. 126 ПК України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18. ст. 56 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як було зазначено раніше, податкове повідомлення-рішення від 03.04.2015 року № набуло статусу узгодженого з 18.11.2015 згідно з приписами абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що у встановлений законодавством строк ПП «РОМБУС-ПРИВАТ» не сплатило узгоджену суму грошового зобов'язання за зазначеним податковим повідомленням - рішенням, в результаті чого виник податковий борг на суму 2091633,70 грн., часткове погашення якого відбувалось за рахунок платежів позивача, здійснених протягом червня 2016 - січня 2017 року за узгодженими податковими зобов'язаннями з орендної плати згідно поданої податкової декларації по платі за землю на 2016 рік, що підтверджується платіжними дорученнями наданими до матеріалів справи та які описані у акті перевірки (а.с.16-28).

Перевіркою встановлено, що приватним підприємством «Ромбус-Приват» на порушення вимог пункту 57.3 статті 57, пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу допущено несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань за податковим повідомленням - рішенням від 03.04.2015 року № із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Отже, суд приходить до висновку, що за результатами перевірки, відповідачем правомірно прийнято податкове-повідомлення від 21.02.2017 року №000961203 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань з орендної плати за землю у сумі 237 672,27 грн. (20% від суми сплаченого узгодженого грошового зобов'язання - 1 188 394,21).

Суд не погоджується із твердженням позивача про відсутність у його діях складу податкового правопорушення, оскільки ним сплачувались поточні податкові зобов'язання, які в подальшому спрямовувались податковим органом на погашення існуючого у приватного підприємства «Ромбус-Приват» податкового боргу, у зв'язку із тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесено контролюючим органом за результатом встановленого в ході перевірки порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань за податковим повідомленням - рішенням від 03.04.2015 року №, а не за порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань з орендної плати за землю, визначених податковою декларацією з плати за землю за 2016 рік.

Таким чином, суд зазначає, що у даному випадку контролюючий орган правомірно зараховував кошти, що були сплачені позивачем в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговість його виникнення, тобто діяв у спосіб, встановлений пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим, до підприємства правомірно були застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань і підстави для визнання оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 21.02.2017 року №000961203 протиправним, відсутні.

Частиною першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із положень частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у разі ухвалення рішення на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Ромбус-Приват» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст постанови складено 15 вересня 2017 року.

Суддя І.В. Тулянцева І.В.Тулянцева