Справа № 804/339/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 р. Справа №804/339/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11 жовтня 2017 року №4167 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького ВП ГУНП» в частині накладення на начальника сектору превенції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 1 Наказу).

Одночасно із вищезазначеним позовом позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11 жовтня 2017 року №4167 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького ВП ГУНП» в частині накладення на начальника сектору превенції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 1 Наказу), а також заборони Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області вчиняти певні дії до вирішення справи по суті, а саме видавати наказ про звільнення начальника сектору превенції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_1 на виконання пункту 1 оскаржуваного наказу.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що невжиття забезпечення позову може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач може видати наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі оскаржуваного наказу.

За положеннями частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої вказаної статті заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти.

Перевіривши заяву про забезпечення позову суд встановив, що всупереч вищенаведеним вимогам заявником не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача, офіційні електронні адреси або адреси електронної пошти позивача та відповідача.

Крім того, пунктами 3, 4 частини першої статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до приписів частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Поряд із цим, частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Положеннями частини третьої статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Суд зазначає, що у заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити кілька заходів забезпечення адміністративного позову, однак, не наводить жодного обґрунтування доцільності вжиття кожного з цих заходів, просто зазначаючи заходи. При цьому, позивачем не вказуюється чим саме невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В той же час, частиною четвертою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом встановлено, що заявником до заяви про забезпечення позову було надано квитанцію від 04.01.2018 року №212736467 на суму 528,61 грн. із зазначенням таких реквізитів: дебет - р/р 0100, кредит - р/р 0559, платник: ОСОБА_1, банк платника: ФДОУ Ощадбанк, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код банку отримавача: 805012, із призначенням платежу - збір за позовом, Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суд звертає увагу, що вірними реквізитами для сплати судового збору є: отримувач: УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпра, код ЄДРПОУ (отримувача) 37989253, рахунок отримувача: 4008, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: судовий збір у розмірі 528 гривень 60 копійки, Дніпропетровський окружний адміністративний суд, код ЄДРПОУ(суду) 34824364. Отже, різниться рахунок отримувача.

Таким чином, суд зазначає, що до заяви про забезпечення позову позивачем не надано документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі та в порядку, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до частини 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим вважає за необхідне повернути її заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу - повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали разом із матеріалами заяви про забезпечення позову невідкладно направити заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно