Справа № 817/2094/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 січня 2018 року м. Рівне №817/2094/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 селищної ради про зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.01.2018 подав до Рівненського окружного адміністративного суду заяву про збільшення розміру позовних вимог по адміністративній справі №817/2094/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління ДВС Головного Територіального Управління юстиції у Рівненській області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 селищної ради про зобовязання вчинення певних дій. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 26.12.2017 року він отримав через поштовий зв'язок постанову державного виконавця Корольчук Н. І. від 22.12.2017 року про закінчення виконавчого провадження №31166879. Вважає, що постанова від 22.12.2017 року про закінчення виконавчого провадження №31166879 є незаконною і протиправною, такою що суперечить Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового повноваженого у справах Європейського суду з прав людини під час забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання рішень Європейського суду з прав людини затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 23.09.2013 року № 1989/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.09.2013 року за № 1642/ з огляду на таке: 1. Оскаржувана постанова від 22.12.2017 року про закінчення виконавчого провадження виключає взаємодію та суперечить п. 10 вище вказаного Порядку, де визначено, що якщо рішення суду не виконано, його виконання постійно знаходиться па контролі ДВС до повного виконання рішення національного суду. А ДВС щомісяця до 7-го числа подає Секретаріату інформацію про стан виконання такого рішення. Адже мова іде про виконання рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 року (справа «Кононов та інші проти України»), куди входить його заява. 2. Оскаржувана постанова від 22.12.2017 року про закінчення виконавчого провадження суперечить п. 1.1 вище вказаного Порядку, де визначено, що якщо рішення національного суд) не може бути виконане, державний виконавець на виконанні якого перебувало рішення національного суду, звертається до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. При цьому слід відмітити, що відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» (згідно внесених змін 03.10.2017 року № 2147-УІ11) за наявності обставин, що ускладнюють судове рішення або роблять його не можливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку передбаченому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суд і із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. В даному ж випадку у контексті нещодавно внесених змін 03.10.2017 року у ч.3 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець сам не скористався своїм правом звернутись до суду з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення і позбавив такого права стягувана поспіхом закривши дане провадження. 3. Оскаржувана постанова від 22.12.2017 року про закінчення виконавчого провадження суперечить постанові від 23.02.2015 року про перевірку даного виконавчого провадження, згідно якої, відповідно до доручення ДВС України № 15-0-26-491/3.1 від 16.02.2015 року, необхідно вжити заходи щодо відновлення зазначеного виконавчого провадження для подальшого звернення до суду із повторною заявою про зміну способу та порядку виконання рішень суду. 4. Доволі дивною виглядає поспіхом винесена постанова про закриття даного провадження в той час як на адресу боржника надійшла прийнятна пропозиція про купівлю для мене житла в смт. Володимирець. по вулиці Лісова, 40 і ОСОБА_2 селищна рада згідно повідомлення, копія якого додається, має намір розглянути питання на сесії ради. При цьому інформація щодо будинку в смт. Володимирець по вул. Лісова, 40 попередньо скеровувалась до відділу по даному провадженню. У звязку із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження Володиимирецька селищна рада надалі зніме питання щодо придбання і надання мені житла, відповідно до рішення суду. 5. Державний виконавець поспіхом виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і не вжив всіх заходів примусового виконання рішень, передбачених ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема заборону боржнику розпоряджатися коштами. 6. Державний виконавець передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і не використав наданих йому прав передбачених ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати га опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження: залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувана; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. 7. В супереч ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець упереджено виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і не дотримався свого обов'язку роз'яснити позивачу як стороні його права та обов'язки і не здійснив заходів примусового виконання рішення. По суті не надано жодної відповіді ні державним виконавцем ні керівництвом на заяву по даному провадженню від 01.12.2017 року, клопотання від 05.12.2017 року га скаргу від 07.12.2017року, які скеровувались у вказані дні на електронні адреси і додатково скеровувались в ці ж дні через поштовий зв'язок рекомендованими листами. 8. Державний виконавець незаконно і протиправно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження не скерувавши жодного документа виконавчого провадження на його адресу в супереч ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» та не застосував порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений ст.ст. 48-58 ЗУ «Про виконавче провадження». 9. Державний виконавець виніс оскаржувану постанову після його звернення до суду та відкриття судом даного провадження за його позовом і в той момент коли є реальна можливість виконати рішення національного суду та Європейського суду з прав людини. 10. Строк на оскарження постанови від 22.12.2017 року вважає не пропущеним з огляду на те, що оскаржувану постанову отримав через поштовий звязок лише 26.12.2017року. А заяву про збільшення позовних вимог, тобто про її оскарження подав через поштовий зв'язок на адресу суду 27.12.2017року.

З огляду на наведене, просить: 1) Прийняти заяву про збільшення позовних вимог до спільного розгляду із раніше заявленим позовом по суті як таку, що подана своєчасно, з огляду на те, що оскаржувану постанову отримав лише 26.12.2017 року та без оплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» на підставі довідки МСЕК, яка попередньо двічі скеровувалась на адресу суду; 2) Визнати в судовому порядку дії державного виконавця щодо винесення постанови від 22.12.2017року про закінчення виконавчого провадження №31166879 незаконними та протиправними, а постанову від 22.12.2017 року - скасувати; 3) Прийняте рішення за даною заявою скерувати на його адресу.

Адміністративний позов надійшов до суду 13.12.2017 року.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 14 грудня 2017 року та цього ж числа ухвалою суду справу призначено до розгляду на 17.01.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КАС України, крім прав та обовязків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за пять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд уважає за необхідне, в даному випадку, розяснити, що підстава позову це обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. Необхідність у зміні підстав позову настає тоді, коли в процесі розгляду справи встановлюється невідповідність між обставинами чи нормами права, якими обґрунтовано позов, і обставинами чи нормами, за якими вимога може бути задоволена.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити свої інтереси.

Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Оскільки позивач в даній адміністративній справі подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, які не стосуються зміни числових значень по первинних позовних вимогах, то така заява є фактично заявою про зміну предмету та підстав позову.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, позивач має право змінити предмет або підстави позову. Тобто, змінювати предмет і підстави позову одночасно не передбачено вказаним Кодексом. Зміна предмету та підстави позову є не що інше, як новою позовною заявою.

Крім того, згідно із нормами ч. 7 ст.47 КАС України, у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Як встановлено судом, доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи заявником суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд не приймає до розгляду та повертає заявнику заяву про збільшення розміру позовних вимог від 02.01.2018 року.

Керуючись ст.ст.47, 241, 248 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог від 02.01.2018 та повернути таку заяву заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комшелюк Т.О.