Справа № 180/1457/17
Суддя: Хомченко С. І.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/1457/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 р.Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Хомченко С.І.

при секретарі - Назаренко А.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Устинова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання рішення незаконними та зобов'язання вчинити певні дії .

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно записів трудової книжки Серії НОМЕР_2, заведеної 20 вересня 1982 року на його ім'я маються наступні записи про роботу:

- з 20.09.1982 року прийнятий у Марганецький ГЗК на шахту № 4/7 поверхневим машиністом конвеєру 2 розряду;

- 11.12.1982 року звільнений по закінченню виробничої практики;

З 01.09.1979 року по 30.06.1983 року навчався на денному відділенні Марганецького гірничого технікуму та відраховіаний у зв'язку з закінченням строку навчання;

З 18.08.1983 року прийнятий у Марганецький ГЗК на шахту № 6 підземним слюсарем черговим по ремонту обладнання 3 розряду;

-18.10.1983 року звільнений у зв'язку з прийняттям на військову службу;

З 26.03.1986 року прийнятий слюсарем 3 рорзряду по ремонту тракторів;

- 25.06.1986 року звільнений за власним бажанням;

- 08.09.1986 року прийнятий у Марганецьку ЛТФ у паровий цех слюсарем по ремонту та обслуговуванню ПСХ 5 розряду;

- 03.12.1986 року звільнений за власним бажанням;

З 27.01.1987 року прийнятий у Канський м'ясокомбінат обрядчиком шкір 4-го розряду;

-13.04.1987 року звільнений за власним бажанням;

З 30.04.1987 року прийнятий у Канський лісопильний комбінат до цеху реалізації вантажником;

- 29.05.1987 року звільнений за власним бажанням;

З 01.09.1987 року прийнятий у МАрганецьку меблеву фабрику вантажником у відділ постачання;

31.05.1988 року звільнений за власним баажанням;

З 01.01.1990 року прийнятий у Марганецький ГЗК керівником мотогуртку ПК гірників;

-01.03.1991 року звівльнений за власним бажанням;

-04.03.1991 року прийнятий у кооператив «Евюс» маляром-штукатуром 4 розряду;

-10.10.1994 року звільнений за власним баажанням;

З 01.10.1997 року прийнятий у ТОВ «Адоніс» ЛТД учнем ювеліра-монтувальника у філії Рубін-Д;

З 06.04.1998 року переведений ювеліром-монтувальником до філії «Рубін-М» м. Марганець по закінченню навчання;

-18.05.1998 року переведений директором філії «Рубін-М»;

-01.10.2001 року звільнений за власним бажанням;

З 01.08.2002 року прийнятий на посаду директора філії «Яхонт-М»;

-01.12.2003 звільнений за згодою сторін;

З 22.12.2003 року по 30.11.2004 року перебував на обліку у Марганецькому ЦЗ;

З 01.12.2004 року по 09.02.2005 року працював ювеліром за трудовою угодою № 435 у ПП ОСОБА_5

Після звільнення зареєструвався, як фізична особа-підприємець та сплачував страхові внески з отриманих від підприємницької діяльності доходів.

Наприкінці 2011 року припинив підприєсницьку діяльність.

У зв'язку з втратою працездатності та встановленням МСЕК 3 групи інвалідності він звернувся до УПФУ в м. Марганці із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Протоколом № 354 від 09.03.2017 року йому була призначена пенсія по інвалідності.

У зв'язку з проведенною реорганізацією, УПФУ в м. Марганці ліквідовано, його правонаступником єНікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, який являється відповідачем по даній справі.

Вважає прийняте відповідачем рішення стосовно призначення йому пенсії незаконим з тих підстав, що призначаючи пенсію у формулі розрахунку відповідачем не було враховано заробітну плату за період роботи у кооперативі «Евюс» з 04.03.1991 року по10.10.1994 року, хоча ним були надані довідки про його заробіток.

Однак відповідач для обчислення пенсії взяв його страховий стаж та зарплату з 2006 року по 2011 рік, що для нього є невигідним, оскільки цим було знижено коефіцієнти стажу, заробітної плати, тощо, які застосвуються у формулі розрахунку пенсії.

Так за розрахунками УПФУ рорзмір пенсії за віком складає 508,03 грн., розмір пенсії по інвалідності - 488,41 грн, всього з доплатою до прожиткового мінінмуму йому призначена пенсія в розмірі 1242 грн.

Проте, якби відповідачем до розрахунку був включений період роботи до 2000 року та взятий у тому числі стаж його роботи та заробітна плата у кооперативі «Евюс», розмір його пенсії складав би 3622,84 грн.

Відповідачу ним була надана довідка про його заробітну плату за час його роботи у кооперативі «Евюс», яку він отримав у встановленому законом порядку на підприємстві під час роботи в ньому.

Однак відповідачем ці довідки не було прийнято до уваги та призначено пенсію з іншого періоду його роботи та заробітку, що істотно вплинуло на розмір його пенсії.

Отже відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, прийняв рішення, яке не грунтуэться на законі та порушує його право на передбачене законом пенсійне забезпечення. Просить суд протокол № 354 від 09.03.2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про призначення йому, ОСОБА_1, пенсії по інвалідності визнати незаконним та зобов'язати Нікопольське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області включити до розрахунку пенсії по інвалідності його заробітну плату за період роботи у кооперативі «Евюс» з 04.03.1991 року по 10.10.1994 року.

У судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області проти задоволення позову заперечував. Просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог з мотивів наведених у запереченні.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що він добре знає ОСОБА_1, оскільки працював з ним. З 1989 року по 1997 рік він очолював кооператив «Евюс», де ОСОБА_1 працював маляром-штуктуром за що отримував заробітну плату, а він перерахувавув за нього внески до ПФУ. Документи кооперативу до 2000 року ні в ОДПІ, ні в ПФУне збереглися. При ліквідаціїї кооперативу відомості по працівникам вони не здали, це було приблизно у 1996 році. Кожного року він видавав працівникам, які працювали у кооперативі у тому числі і ОСОБА_1, довідки по заробітній платі, які відповідають відомостям по зарплаті. Довідки, які надав позивач, також видавалися ним.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з:

- 20.09.1982 року прийнятий у Марганецький ГЗК на шахту № 4/7 поверхневим машиністом конвеєру 2 розряду;

- 11.12.1982 року звільнений по закінченню виробничої практики;

З 01.09.1979 року по 30.06.1983 року навчався на денному відділенні Марганецького гірничого технікуму та відраховіаний у зв'язку з закінченням строку навчання;

З 18.08.1983 року прийнятий у Марганецький ГЗК на шахту № 6 підземним слюсарем черговим по ремонту обладнання 3 розряду;

18.10.1983 року звільнений у зв'язку з прийняттям на військову службу;

З 26.03.1986 року прийнятий слюсарем 3 рорзряду по ремонту тракторів;

25.06.1986 року звільнений за власним бажанням;

08.09.1986 року прийнятий у Марганецьку ЛТФ у паровий цех слюсарем по ремонту та обслуговуванню ПСХ 5 розряду;

03.12.1986 року звільнений за власним бажанням;

З 27.01.1987 року прийнятий у Канський м'ясокомбінат обрядчиком шкір 4-го розряду;

13.04.1987 року звільнений за власним бажанням;

З 30.04.1987 року прийнятий у Канський лісопильний комбінат до цеху реалізації вантажником;

29.05.1987 року звільнений за власним бажанням;

З 01.09.1987 року прийнятий у Марганецьку меблеву фабрику вантажником у відділ постачання;

31.05.1988 року звільнений за власним баажанням;

З 01.01.1990 року прийнятий у Марганецький ГЗК керівником мотогуртку ПК гірників;

01.03.1991 року звівльнений за власним бажанням;

04.03.1991 року прийнятий у кооператив «Евюс» маляром-штукатуром 4 розряду;

10.10.1994 року звільнений за власним баажанням;

З 01.10.1997 року прийнятий у ТОВ «Адоніс» ЛТД учнем ювеліра-монтувальника у філії Рубін-Д;

З 06.04.1998 року переведений ювеліром-монтувальником до філії «Рубін-М» м. Марганець по закінченню навчання;

18.05.1998 року переведений директором філії «Рубін-М»;

01.10.2001 року звільнений за власним бажанням;

З 01.08.2002 року прийнятий на посаду директора філії «Яхонт-М»;

01.12.2003 звільнений за згодою сторін;

З 22.12.2003 року по 30.11.2004 року перебував на обліку у Марганецькому ЦЗ;

З 01.12.2004 року по 09.02.2005 року працював ювеліром за трудовою угодою № 435 у ПП ОСОБА_5, що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_2, заведеної 20 вересня 1982 року на ім'я ОСОБА_1 ( а.с. 8-10).

Після цього позивач зареєструвався, як фізична особа-підприємець. Наприкінці 2011 року він припинив підприємницьку діяльність.

У зв'язку з втратою ним працездатності та встановленням йому МСЕК 3 групи інвалідності, він звернувся до УПФУ в м. Марганці із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Протоколом № 354 Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці від 09.03.2017 року ОСОБА_1 призначена пеннсія по інвалідності ( а.с. 7).

У зв'язку з проведенною реорганізацією, УПФУ в м. Марганці ліквідовано, його правонаступником є Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Однак відповідач, призначаючи пенсію ОСОБА_1, не врахував його заробітну плату за період роботи у кооперативі «Евюс» з 04.03.1991 року по10.10.1994 року хоча, останнім такі надавались і це встановлено у судовому засіданні.

При обчисленні пенсії позивачу Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці, взяло його страховий стаж та заробітну плату за період з 2006 року по 2011 рік, що являється невигідним для позивача, оскільки цим було знижено коефіцієнти стажу, заробітної плати та інше, які застосвуються у формулі розрахунку пенсії.

Так за розрахунками УПФУ рорзмір пенсії за віком складає 508,03 грн., розмір пенсії по інвалідності - 488,41 грн, всього з доплатою до прожиткового мінінмуму позивачу призначена пенсія в розмірі 1242 грн.

Проте, якби відповідачем до розрахунку був включений період роботи позивача до 2000 року і взятий, в тому числі, його стаж роботи та його заробітна плата у кооперативі «Евюс», то розмір пенсії складав би 3622,84 грн.

Оскільки відповідачем вищезазаначені довідки не були прийняті до уваги, то позивачу призначено пенсію з іншого періоду його роботи та заробітку, що істотно вплинуло на його розмір пенсії.

Довідками, виданих головою кооперативу «Евюс» ОСОБА_1 в 1992-1994 роках підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 04.03.1991 року по 10.10.1994 року дійсно працював в кооперативі «Евюс» маляром-штукатуром 4 розряду та зазначено помісячний розмір його заробітної плати ( а.с.11-14).

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_7, який у період з 04.03.1991 року по 10.10.1994 року працював разом з ОСОБА_1 в кооперативі «Евюс», оскільки був головою даногокооперативу та підтвердив про займану ним посаду і період виконуваної роботи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної вади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпеченн» пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, в наслідок загального захворювання ( в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» розмір пенсії по інвалідності інвалідам 3-ї групи призначаються в розмірі 40% заробітку.

Відповідно до п. »а» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до пенсіії по інвалідності, в тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються такі надбавки:

а) непрацюючим інвалідам, які мають на своємсу утриманні непрацездатних членів сімї- на кожного непрацюючого члена сім'ї в розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії непрацездатних.

Статтею 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 01 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 01 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи, починаючи з 01 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язквого державного пенсійного страхування.

Абзацом 5 ч. 1 ст. 40 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основопо-ложних свобод (Париж 20.111.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси. Кольору шкіри,мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності о національних меншин, майнового стану або за іншою ознакою.

Відповідно до ст. 18 Конвенції, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей, ніж ті, для яких вони встановлені.

Таким чином, відповідач, який є органом державної влади, мав би діяти в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України, проте ним порушені вимоги статті 65 Закону України « Про пенсійне забезпечення», та не враховано заробітну плату позивача для обчислення йому пенсіїї за період роботи до 2000 року.

Отже відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, відносно позивача прийняв рішення, яке не грунтується на законі та порушує його право на передбачене законом пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги позивача підставними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки відповідачем не приймалося рішення стосовно призначення пенсії позивачу, а виносився протокол № 354 від 09.03.2017 року, то скасуванню підлягає саме вказаний протокол.

Крім того, відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшко-дуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 640, 00 грн. суд стягує на корить позивача за рахунок бюджетних асигнувань Нікопольського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області..

Керуючись ст. ст. 2,3,5,6,9,72-77, 139, 229, 241-246 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконним протокол № 354 від 09.03.2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1.

Зобов'язати Нікопольське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області включити до розрахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 заробітну плату за період роботи у кооперативі «Евлюс» з 04.03.1991 року по 10.10.1994 року.

Стягнути з Нікопольського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, ( ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ( НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати в розмірі 640 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: С. І. Хомченко