Справа № 727/9442/17
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/9442/17
Провадження № 2-а/727/40/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Чебан В.М.,
при секретарі Меренчук Р.Ю.
за участю позивача ОСОБА_1
за участю представника позивача Гордєєва В.В.
за участю представника відповідача Маринюка Р.О.
за участю представника третьої особи Семченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, де третьою особою виступає Чернівецький обласний військовий комісаріат, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виступає Чернівецький обласний військовий комісаріатпосилаючись на те, що наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.08.2006 року №293 його, підполковника, старшого викладача кафедри військової підготовки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича звільнено з військової служби у запас за пунктом 67 підпункт "б" (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу.
Наказом завідувача кафедри військової підготовки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 15.09.2006 року №79, у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, його з 15.09.2006 року виключено із списків особового складу кафедри і направлено для зарахування на військовий облік до Чернівецького МВК Чернівецької області, виплачено грошову допомогу та одноразове грошове винагородження.
Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 07.11.2016 року йому з 16.09.2006 року призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з розрахунку посадового окладу в розмірі 1200 грн.
Разом з тим, відповідно до наказу Міністра оборони України від 28.07.2008 року №377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України», наказу Міністерства оборони України від 27.11.2013 року №814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» посадовий оклад старшого викладача військового навчального закладу Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації був встановлений у розмірі 1380-1460 грн.
19.12.2016 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок пенсії з 12.12.2013 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 27 листопада 2013 року №814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» з розрахунку посадового окладу в розмірі 1460 грн., однак листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.01.2017 року №716/3-11 йому було відмовлено в задоволенні заяви про перерахунок пенсії.
Позивач вказує, що в лютому 2017 року він звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання вказаного рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.04.2017 року, яка ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року залишена без змін, його позов задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії із застосуванням наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року №377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України», наказу Міністра оборони України від 27 листопада 2013 року №814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» у відповідності до посади «Старший викладач» 2-ої групи - військові навчальні заклади Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації, виходячи з розміру посадового окладу 1460 гривень, з урахуванням здійснених виплат, починаючи з 28 серпня 2016 року.
На виконання судового рішення відповідачем було здійснено перерахунок пенсії, виходячи з посадового окладу 1460 гривень, однак, незважаючи на збільшення розміру посадового окладу, з якого розраховувалася пенсія, загальний розмір пенсії залишився незмінним, у зв`язку з чим, у серпні 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про надання відповідних роз`яснень.
На вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надіслало на його адресу листа від 22.08.2017 року, який ним отриманий 13.09.2017 року, у якому зазначалося, що на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.04.2017 року відповідачем збільшено посадовий оклад для обрахунку його пенсії. Водночас відповідачем зменшено розмір підвищення до пенсії, передбачений постановою Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 року №355 (з 832,17 грн. до 514,79 грн.).
Крім того, відповідач зменшив основний розмір його пенсії з 74% до 70% грошового забезпечення (вислуга років 28), посилаючись на Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким внесено зміни до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
Позивач стверджує, що такі рішення відповідача є незаконними, оскільки при перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям повинні застосовуватися норми, що визначають розмір пенсії у відсотках, які діяли на момент призначення пенсії.
Внесені зміни Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Позивач стверджує, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок його пенсії, виходячи з обмеження розміру 70 % від відповідних сум грошового забезпечення.
Крім того, відповідачем незаконно зменшено розмір підвищення до пенсії, передбачений постановою Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 року №355 (з 832,17 грн. до 514,79 грн.).
Відповідно до п.1 цієї постанови з 1 липня 2012 року встановлені підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 цього Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків.
Позивач вказує, що саме виходячи з розміру 35 відсотків пенсії йому нараховувалось та виплачувалось підвищення до пенсії.
Своє рішення щодо зменшення розміру підвищення до пенсії відповідач обґрунтовує тим, що оскільки перерахунок пенсії на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.04.2017 року здійснено після 1 липня 2012 року, тому слід вважати, що пенсія призначена після 1 липня 2012 року, а тому підстав для отримання підвищення до пенсії немає. Такі доводи відповідача вважає необґрунтованими.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.
На підставі викладеного позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо застосування у здійсненні виплати його пенсії обмеження в 70 % відповідних сум грошового забезпечення та зменшення з 832,17 грн. до 514,79 грн. підвищення до пенсії; зобов`язати відповідача здійснити з 25.05.2017 року перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до довідки Чернівецького обласного військового комісаріату про грошове забезпечення від 14.02.2017 року, з урахуванням раніше проведених виплат, виходячи з розміру 74 % відповідних сум грошового забезпечення та 35 % підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 року № 355; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в адміністративній позовній заяві, просили задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених в письмових запереченнях. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи Чернівецького обласного військового комісаріату в судовому засіданні залишив вирішення позовних вимог на розсуд суду. Доповнив, що після прийняття постанови Кабінетом Міністрів України про підстави перерахунку пенсії, Міністерство оборони України повідомляє про це пенсійний фонд, після цього складаються списки, які надходять у військовий комісаріат, який в свою чергу виготовляє довідки та подає їх в Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. Ними було виготовлено таку довідку по позивачу та надано її відповідачу.
Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_2 пояснила суду, що постановою Кабінету Міністрів України № 355 від 23.04.2012 року передбачено підвищення пенсії в три етапи, останній етап з 01.01.2013 року до 35 %. Після перерахунку пенсії за рішенням суду, розмір пенсії позивача по суті зменшився, а тому вони залишили йому таку саму суму, яка була раніше. Постанова КМУ № 355 діяла до 01.07.2013 року, однак перерахунок пенсії позивача відбувався тоді, коли постанова не діяла, тому її вже не застосовували. Таким чином, відбулась зміна умов оплати праці. Вважала, що виплата пенсії позивачу здійснюється згідно вимог чинного законодавства.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, представника третьої особи, спеціаліста, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що адміністративний позов частково обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Судом встановлено, що наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.08.2006 року №293 підполковника ОСОБА_1 , старшого викладача кафедри військової підготовки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича звільнено з військової служби у відставку за пунктом 67 підпункт "б" (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу (а.с.12).
Наказом завідувача кафедри військової підготовки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 15.09.2006 року №79, у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, позивача ОСОБА_1 з 15.09.2006 року виключено із списків особового складу кафедри і направлено для зарахування на військовий облік до Чернівецького МВК Чернівецької області, виплачено грошову допомогу та одноразове грошове винагородження (а.с.13).
Позивачу ОСОБА_1 з 16.09.2006 року призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з розрахунку посадового окладу в розмірі 1200 грн.
Відповідно до наказу Міністра оборони України від 28.07.2008 року №377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України», наказу Міністерства оборони України від 27.11.2013 року №814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» посадовий оклад старшого викладача військового навчального закладу Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації був встановлений у розмірі 1380-1460 грн.
19.12.2016 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок пенсії з 12.12.2013 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 27 листопада 2013 року №814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» з розрахунку посадового окладу в розмірі 1460 грн., однак листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.01.2017 року №716/3-11 позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про перерахунок пенсії.
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.04.2017 року (а.с.23-27), яка ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 року залишена без змін (а.с.28-31), позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії із застосуванням наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року №377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України», наказу Міністра оборони України від 27 листопада 2013 року №814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» у відповідності до посади «Старший викладач» 2-ої групи - військові навчальні заклади Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації, виходячи з розміру посадового окладу 1460 гривень, з урахуванням здійснених виплат, починаючи з 28 серпня 2016 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало чинності, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи.
Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на виконання постанови Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.04.2017 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 28.08.2016 року виходячи з розміру посадового окладу 1460 грн. При цьому, розрахунок проведено в розмірі 70% грошового забезпечення на підставі чинного законодавства на момент перерахунку пенсії, при обчисленні розміру пенсії доплата до пенсії, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року за № 355 у розмірі 35% пенсій не нарахована.
Максимальний розмір пенсії за вислугу років визначено статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Редакція зазначеної статті змінювалась, міняючи при цьому максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті. У певний час існували положення статті, за якими максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 90, потім 80, потім 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.
Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 29.04.2006 року) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 відсотків, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 відсотки відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, що діяла на дату призначення позивачу пенсії, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Аналізуючи наведені нормативно-правові акти, суд приходить до висновку, що оскільки перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_1 здійснювався на виконання постанови суду, якою відновлено порушене право пенсіонера на пенсію в більшому розмірі ніж призначена, то застосування відповідачем при перерахунку пенсії положень ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка була чинна на час перерахунку пенсії позивачу на виконання постанови суду - 06.04.2017 року, суперечить нормам чинного законодавства, тому що право на пенсію у громадянина виникає не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12 листопада 2015 року по справі №758/8907/13-а та ухвалі від 15 червня 2016 року по справі №646/6710/15-а та Верховний Суд України в своєму рішенні від 10 грудня 2013 року (справа №21-420а13) визначив, що процедури призначення і перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. При перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися судом при застосуванні таких норм права.
У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виходячи з наведеного та враховуючи той факт, що перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_1 здійснювався на виконання постанови суду, якою відновлено порушене право пенсіонера на пенсію в більшому розмірі ніж призначена, тому застосування відповідачем при перерахунку пенсії положень ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка була чинна на час перерахунку пенсії позивачу на виконання постанови суду, суперечить нормам чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, оскільки при перерахунку пенсії застосуванню підлягає розмір пенсії, встановлений ст.13 Закону №2262-XII в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, відповідно до якого розмір пенсії позивача повинен становити 74 % сум грошового забезпечення, тому, суд вважає, що в цій частині вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії без доплати, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року за № 355 у розмірі 35 % пенсії та зобов`язання здійснити відповідне нарахування та виплату, на думку суду є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року за №355 встановлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 11% пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21, 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 % та 1 січня 2013 року до 35 %.
Як встановлено судом, позивачу ОСОБА_1 раніше виплачувалась доплата у розмірі 35 % пенсії, однак при перерахунку пенсії на виконання постанови суду при обчисленні нового розміру пенсії, відповідач не врахував доплату, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 355.
Суд вважає, що вказані дії відповідача є правомірними, оскільки зазначеною постановою Кабінет Міністрів України не приймав рішень щодо зміни розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Таким чином, довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 не може бути підставою для перерахунку пенсії в розмірі 35 %, оскільки враховує граничні розміри надбавок, а не фактичну зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовця на підставі належного рішення суб`єкта владних повноважень, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно з судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Судом встановлено, що позивач не вказав жодних обставин, які б вказували, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області уникатиме виконання рішення суду та причин, які б свідчили про необхідність подання звіту про виконання судового рішення.
Таким чином, суд вважає безпідставною та необґрунтованою вимогу позивача щодо подання звіту про виконання судового рішення, а тому і в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнати протиправними дії відповідача щодо застосування у здійсненні виплат позивачу обмеження в 70 % відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити з 25 травня 2017 року перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про грошове забезпечення від 14 лютого 2017 року, з врахуванням раніше проведених виплат, виходячи з розміру 74 % відповідних сум грошового забезпечення є обґрунтованими і підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому згідно з ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати у виді суми сплаченого судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 640 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), ст.ст. 2, 5, 6, 7, 8, 9, 72, 77, 78, 90, 139, 241-246, 250, 255, 382 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, де третьою особою виступає Чернівецький обласний військовий комісаріат, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо застосування у здійсненні виплат ОСОБА_1 обмеження в 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 25 травня 2017 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки Чернівецького обласного військового комісаріату про грошове забезпечення від 14 лютого 2017 року, з врахуванням раніше проведених виплат, виходячи з розміру 74 % відповідних сум грошового забезпечення.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання позовної заяви до суду, в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
СУДДЯ :