Справа № 804/8179/17
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 р. Справа № 804/8179/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача: Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення заборгованості в сумі 28 276, 33 грн., -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач проходив публічну службу в органах внутрішніх справ України з 2012 по 2017 рік, отримав диплом бакалавра та був направлений до Органів внутрішніх справ. При звільнені зі служби в поліції за власним бажанням відповідачем не дотримано п. 2.3.6 Договору, згідно з яким в разі звільнення з Органів внутрішніх справ за закінченням навчання до встановленого трирічного термін перебування на службі, останній зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. Відповідач в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», ст.74 Закону України «Про національну поліцію» добровільно не відшкодував витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Представник позивача в судове засідання не прибув, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судове засідання не з'явився.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду пояснення, в яких останнім позовні вимоги підтримані та зазначено, що згідно з вимогами п. 2.3.6 Договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, особа зобов'язана відшкодувати фактичні витрати, повязані з її утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком, та просить розглядати справу без його участі.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно із наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (далі - ДДУВС) від 01.08.2012 № 98 о/с відповідач був зарахований курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до ДДУВС, йому було присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції».
01.08.212 року на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон 565 - XII) та наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» між відповідачем, ДДУВС та ГУМВС України в Дніпропетровській області був укладений адміністративний договір №1495 про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (далі - Договір).
Згідно із наказом ДДУВС від 29.05.2015 № 235 відповідач успішно закінчив ДДУВС, отримав диплом бакалавра та був направлений до ОВС.
Згідно із наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 30.05.2015 № 218 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, був призначений дільничним інспектором міліції сектора дільничних інспекторів міліції Дзержинського районного відділу Криворізького міського управління.
Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 №485 о/с відповідача було звільнено у запас Збройних сил у зв'язку з переходом у встановленому законом порядку на роботу в інші міністерства і відомства.
Відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.11.2015 №1 о/с ОСОБА_2 призначено інспектором Дзержинського відділення поліції Криворізького відділу поліції.
Наказом ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.12.2016 №352 о/с у зв'язку з реорганізацією відповідача було переміщено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Металургійного відділення поліції.
Згідно із наказом ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 04.09.2017 № 280 о/с відповідач був звільнений зі служби в поліції за п. 7. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з вимогами п.4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ має правові підстави на відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ ОСОБА_1.
Пунктом 2.3.6 укладеного Договору № 1495 передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 Договору, відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі, згідно з затвердженим розрахунком.
Відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання є підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку, як то визначено п. 3.2. Договору.
Відповідно до п. 3.3 Договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України.
Тобто, після закінчення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ відповідачем не виконано вимоги, визначені п. 2.3.6 Договору, що спричиняє настання наслідків у вигляді необхідності відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, згідно п. 3.2 Договору.
Згідно із ст. 9 Закону України «Про міліцію» (який діяв станом на час укладання договору про навчання відповідача, призначення та звільнення його з посади), на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.
Відповідно до ст. 18 Закону України Про міліцію, підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідна норма міститься і в Законі України «Про Національну поліцію».
Спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі МВС України особи, яка в подальшому за власним бажанням звільнилася з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну після закінчення навчання.
20 квітня 2017 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських».
Згідно з абзацом 3 п. Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок відшкодування) цей порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Пунктом 3 Порядку відшкодування передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Відповідно до п. 4 Порядку відшкодування витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Претензійно-позовну діяльність згідно з абз. 2 п.8 Порядку відшкодування проводить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Обов'язок щодо відшкодування фактичних витрат за утриманням у вищому навчальному закладі також міститься в п.4.1 договору від 01.08.2012р. №1495.
З матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_1 направлено лист від 02.10.2017 року № 1/4134 з довідками - розрахунками, витрат пов'язаних з утриманням під час навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за період 2012-2015рр., проте, на підтвердження отримання відповідачем вищезазначених розрахунків доказів до суду не надано.
Разом з тим, не отримання відповідачем повідомлення не звільняє відповідача від обов'язку відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням за період навчання.
Станом на час розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем - суб'єктом владних повноважень була доведена правомірність та обґрунтованість підстав стягнення з відповідача суми витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати означеної суми боргу на момент розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись статтями 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача: Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення заборгованості в сумі 28 276, 33 грн. - задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник