Справа № 205/375/17(2-а/205/65/17)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2017 рокусправа № 205/375/17(2-а/205/65/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Божко Л.А.

судді: Лукманової О.М. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и В:

23.01.2017 р. ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області , у якому просив: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку з 30.07.2016 р. раніше призначеної пенсії та у виплаті пенсії, виходячи з 70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань та на оздоровлення, які він отримував на протязі 2014 - 2015 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення зі служби - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та зобов'язати відповідача здійснити з 30.07.2016 р. перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу та виплатити пенсію, виходячи з70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань та на оздоровлення, які він отримував на протязі 2014 - 2015 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення зі служби - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

На обґрунтування позовних вимог послався на частину третю статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII) та абзац другий пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" (далі - постанова № 393) та зазначив, що при розрахунку його пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправно не врахувало фактично отримані ним у складі грошового забезпечення зазначені вище суми, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області проти позову заперечило, і, пославшись на статтю 43 Закону № 2262-XII та пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - постанова № 1294), зазначило, що пенсія обчислюється виходячи з грошового забезпечення, до якого включаються тільки постійні виплати, а одноразові додаткові виплати, про які зазначає позивач, не входять до складу грошового забезпечення і тому включатися при її обчисленні не можуть.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2017 р. позов задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку з 30.07.2016 р. раніше призначеної пенсії та виплаті пенсії, виходячи з з70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань та на оздоровлення, які він отримував на протязі 2014 - 2015 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення зі служби - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та зобов'язано відповідача здійснити позивачу з 30.07.2016 р. перерахунок раніше призначеної пенсії та виплаті пенсії, виходячи з з70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань та на оздоровлення, які він отримував на протязі 2014 - 2015 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення зі служби - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції особи, які приймають участь у справі, до суду не з'явилися. Про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»(Закон № 2262-Х11) у розмірі 70% грошового забезпечення.

Також встановлено, що 09.12.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії з 30.07.2-016 р., виходячи з 70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань та на оздоровлення, які позивач на протязі 2014 - 2015 років отримував перед звільненням та з чого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, додавши довідку ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 09.12.2016 р. за № 9/2189 та № 9/2188.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом № 32105/03103 від 23.12.2016 р. відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії і, пославшись на статтю 43 Закону № 2262-XII та зазначило, що пенсія обчислюється виходячи з грошового забезпечення, до якого включаються тільки постійні виплати, а одноразові додаткові виплати, про які зазначає позивач, не входять до складу грошового забезпечення і тому включатися при її обчисленні не можуть.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою цієї ж статті Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно з п. 3 наказу МВС України від 31.12.2007р. № 499 встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячного підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - постанова КМУ № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови КМУ № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом №2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина 1 статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою КМУ № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329; далі - Інструкція). Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови КМУ № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15.

Посилання заявника апеляційної скарги на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 року №4-рп/2015 суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вказане рішення стосується підстав перерахунку раніше призначених пенсій, а не підстав призначення пенсій.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2017 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута в касаційному порядку згідно ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Ю.М. Дадим