Справа № 591/6699/17
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6699/17
Провадження № 2-а/591/103/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

з участю секретаря Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

20.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 від 10.11.2017 року серії БР № 000270 він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, за те, що 10.11.2017 року о 10-20 годині в м. Суми по вул. Ю. Вєтрова, 22 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону під час руху, чим порушив п. 2.9.д ПДР України.

Позивач вважає, що дана постанова є необґрунтованою, так як вважає, що поліцейський допустив наступні порушення: 1) незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, тоді як був зобовязаний розглянути справу за місцем знаходження органу патрульної поліції; 2) не дав можливості позивачу в повному обсязі скористатися його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; 3) порушив вимоги щодо процедури розгляду справи передбачені ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, і відповідача відсутні будь-які докази вини позивача у вчинення адміністративного правопорушення. Тому позивач просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі., наполягав на тому, що він не розмовляв по мобільному телефону під час керування автомобілем, і що відсутні докази скоєння ним даного правопорушення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти позову, надав письмовий відзив, суть якого полягає в тому, що 10.11.2017 року згідно з розстановкою сил та засобів УПП в м. Суми інспектор роти № 4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 (далі відповідач) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспектором поліції ОСОБА_3 Під час несення служби відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювався контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками. Статтею 40 цього Закону встановлено право поліції закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото- і відеотехніку. Відповідачем використовувалась нагрудна відеокамера, розміщена на форменому одязі. Близько 10-20 години 10.11.2017 року по вул. Ю.Вєтрова поблизу буд. 22 нарядом патрульної поліції було виявлено автомобіль НОМЕР_1, водій якого під час руху транспортного засобу користувався мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9.д ПДР. Відповідач зазначає, що процес провадження в справі про адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру, та надав відповідний відеозапис на підтвердження свого відзиву. Після зупинки автомобіля позивача, позивач сам погоджувався із тим, що скоїв правопорушення та розмовляв по мобільному телефону під час руху, що також було зафіксовано на відеокамеру, після чого поліцейський розяснив права позивачу, пояснив, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута на місці, та в присутності позивача виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оголосив її та вручив позивачу. Відповідач вказує, що оскільки адміністративне правопорушення було вчинено позивачем у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції, то відповідно до ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався. Відповідач послався на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 та зазначив, що після внесення змін від 14.07.2015 року до ст. 258 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ст. 122 КУпАП, відбувається в скороченому провадженні, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосереднього на місці його вчинення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 від 10.11.2017 року серії БР № 000270 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, за те, що 10.11.2017 року о 10-20 годині в м. Суми по вул. Ю. Вєтрова, 22 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону під час руху, чим порушив п. 2.9.д ПДР України (а.с.7).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України в редакції від 03.10.2017 року, позовну заяву щодо оскарження дій та рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

В даній справі строк оскарження позивачем не пропущено, так як позов направлено до суду курєрським поштовим звязком 20.11.2017 року (а.с.9).

Відповідно до ст. 72 КАС України в редакції від 03.10.2017 року, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в редакції від 03.10.2017 року, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі відповідач проти позову заперечував, та посилався на те, що позивачем у позові повідомлена неправдива інформація, оскільки навіть якщо сам факт вчинення позивачем правопорушення зафіксований на відеозаписі не чітко в звязку з відблисками від лобового скла, однак можна з відеозапису побачити, що водій тримається за кермо однією рукою. Крім того, показаннями технічного засобу, що має функції відеозапису, а саме: нагрудної відеокамери зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції ОСОБА_1 сам визнав факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, пояснивши що просить застосувати до нього попередження та пояснивши, що більше такого не повториться.

В судовому засіданні судом досліджено наданий відповідачем відеозапис з нагрудної відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, і суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дослідивши вказаний доказ, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що йому не були розяснені його права відповідно до ст.268 КУпАП, оскільки з відеозапису видно і чутно, що поліцейським розяснено ОСОБА_1 його права, визначені ст. 268 КУпАП, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він не розмовляв по мобільному телефону, оскільки з відеозапису вбачається, що позивач під час руху автомобіля тримає на кермі автомобіля лише одну руку, а потім, після його зупинки працівником поліції, на відеозаписі видно, що позивач вимикає телефон, тримаючи його в руці, що свідчить про те, що позивач в цей момент користувався телефоном, і крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 сам визнає факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення і просить застосувати до нього такий вид стягнення як попередження, пояснюючи, що штраф 425 грн. є завеликим відносно розміру отримуваної ним заробітної плати.

Стосовно доводів позивача щодо порушення вимог закону в частині місця розгляду справи за місцем вчинення правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть…, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук,.., - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В даному випадку суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці вчинення адміністративного правопорушення не призвів до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст. 268 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 , поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, підтверджується постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора поліції, а також поясненнями самого позивача під час зупинки працівниками поліції, коли позивач визнав факт вчинення ним вказаного правопорушення.

Тому дії інспектора поліції щодо розгляду справи безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення були правомірними і відповідали вищезгаданим нормам діючого законодавства.

Судом встановлено, що стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. накладено на позивача в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: користування водієм під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, а тому адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 288, 293 КпАП України, ст.ст. 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського адміністративного апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судове рішення виготовлено та проголошено 16.01.2018 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова