Справа № 425/3096/17
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2018 Провадження №2-а/425/7/18

Справа №425/3096/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Гайворонська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції Оридороги Наталії Романівни про визнання незаконними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1) звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції Оридороги Наталії Романівни(93100, м. Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8), яким просив визнати дії інспектора щодо накладення адміністративного стягнення незаконними та скасувати постанову цього інспектора про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно частини 2 статті 122 та частини 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

У судове засідання для розгляду справи по суті, сторони не з'явились. Через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області, позивач подав заяву, якою просив суд розглянути справу без його участі та участі його адвоката, а відповідач подала заперечення на позов, яким серед іншого, теж просила розглянути справу без її участі.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача полягала у тому, що 02 вересня 2017 року інспектором патрульної поліції Оридорогою Наталією Романівною, було винесено постанову про адміністративне правопорушення за порушення пунктів 19.1 (а), 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, на підставі чого він був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення в сумі 425 гривень, що було неправомірним. Оскільки автомобілем керував його знайомий, ОСОБА_3, а він під час руху спав на пасажирському сидінні. Тому, вважає дії інспектора незаконними з наступних підстав: було порушено його конституційне право на захист; йому не була вручена копія постанови; в фабулі постанови не вказано особу, яка скоїла адміністративне правопорушення; він не повинен був пред'являти документи для перевірки; автомобіль був справний і рухався з включеним світлом фар; а головне розгляд справи, фактично, відбувся без нього. Як наслідок, просить визнати дії інспектора незаконними та скасувати постанову. Крім того є рішення суду, що набрало законної сили, яким не встановлено, що саме він керував транспортним засобом.

Позиція ж відповідача, з огляду на зміст поданих ним заперечень, полягала у тому, що 01 вересня 2017 року, приблизно о 23 годині 43 хвилин, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку відповідач зі своїм напарником помітили автомобіль «Volkswagen caddy», який рухався без увімкненого ближнього світла фар, під керуванням ОСОБА_1, чим останній порушив вимоги пункту 19.1. (а) Правил дорожнього руху України. Після чого йому було запропоновано пред'явити документи, на що останній відмовився. Тому було прийнято рішення про розгляд порушень вимог пунктів 19.1 (а), 2.1. (а) Правил дорожнього руху України та винесено постанову серії БР№853058 за адміністративні правопорушення передбачені частиною 2 статті 122 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При підготовці до розгляду справи всі передбачені законом питання були вирішені, а тому підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення відсутні.

А суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

01 вересня 2017 року, приблизно о 23 годині 43 хвилин, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку Оридорога Наталія Романівна зі своїм напарником рухались у службовому автомобілі по вулиці Студентська до перехрестя з вилуцею Мєндєлєєва, у місті Рубіжне Луганської області (а.с.25).

При під`їзді до перехрестя, відеореєстратором ОСОБА_4 було зафіксовано, як автомобіль схожий на «Volkswagen caddy» проїхав по вулиці Мєндєлєєва, при цьому перпендикулярно до службового автомобіля (а.с.25).

Після подання спеціального звукового сигналу, вказаний автомобіль припинив рух. ОСОБА_4 разом з інспектором поліції ОСОБА_6 підійшли до цього автомобіля та останній почав стукати у вікно. Виявилось, що за кермом названого автомобілю нікого не було, але на пасажирському сидінні знаходилась людина, яка пізніше назвала себе ОСОБА_1, який весь час заперечував, що саме він керував автомобілем, відмовлявся називати своє ім'я та надавати документи, які підтверджуюють його особу (а.с.25).

Інспектор поліції Кірпа представився, повідомив, що він має підстави вважати, що цим автомобілем керував саме ОСОБА_1, і при цьому у стані алкогольного сп`яніння та тричі пред`явив йому вимогу про надання документів, але двічі не вказуючи які саме, і тільки втретє уточнив, що він вимагає документи, які підтверджують особу ОСОБА_1 (а.с.25).

ОСОБА_4 також, неодноразово, пред`являла вимог ОСОБА_1 пред`явити документи, які підтверджують його особу (а.с.25).

Після цього представники громадськості втрутились у спілкування інспекторів та ОСОБА_1 і деякий час між ними відбувався діалог з приводу події, яка відбулась (а.с.25). І оскільки предметом розгляду суду є постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд не може і не буде оцінювати поведінку поліцейських на предмет вчинення ними необхідних і достатніх дій у цій ситуації для досягнення завдань для яких створена патрульна поліція (а.с.25).

Разом з цим, коли на місце події прибули інші працівники патрульної поліції, інспектор Кірпа прийняв рішення почати розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за те, що той, рухаючись на вказаному автомобілі їхав без увімкненого ближнього світла фар, і почав зачитувати йому його права, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.25).

Яким чином відбувались події далі, з доказів наданих відповідачем, встановити не можливо (а.с.22-25).

Разом з цим на підставі письмових доказів наданих позивачем судом встановлено, що 07 листопада 2017 року, поштою, ОСОБА_1 отримав постанову про арешт майна від 23 жовтня 2017 року, якою на підставі постанови Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжневід 02 вересня 2017 року було накладено арешт на його будинок (а.с.5-7).

А 21 листопада 2017 року представником Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 було видано копію постанови серія БР №853058 від 02 вересня 2017 року, складеної інспектором патрульної поліції Оридорогою Наталією Романівною, відносно ОСОБА_1, відповідно до змісту якої, 01 вересня 2017 року о 23 годині 43 хвилині в місті Рубіжне по вулиці Мєнделєєва, будинок 9, водій керував транспортним засобом у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив пункт 19.1. (а) Правил дорожнього руху України, при перевірці документів водій не мав при собі і не пред'явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив пункт 2.1. (а) Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.3-4,8-9,22-24).

Проте вважаючи дії інспектора щодо накладення на нього адміністративного стягнення незаконними, а названу постанову такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом (а.с.3-4).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб'єкта владних повноважень в особі відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував такі норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів:

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, та дійшов до таких висновків:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (пункт перший частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тому, перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія БР №853058) від 02 вересня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення як штраф за вчинення адміністративних правопорушень передбачених частиною 2 статті 122 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), на підставі і у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, суд виходить з такого:

Згідно з положеннями частини 2 статті 77 КАС України, у таких справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Тому, не випадково, статтею 279 КУпАП унормовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а частина 1 статті 283 цього ж кодексу прямо встановлює, що постанову у справі про адміністративне правопорушення виносить тільки той орган (посадова особа), яка розглянула справу. При цьому, розгляд справи на умовах статті 279, обов`язково передує вирішенню питання щодо складання постанови.

І під час розгляду справи, з огляду на зміст цих статей, особа, яка її розглядає спочатку представляється; потім оголошує, яка справа підлягає розгляду і відносно кого (тобто хто конкретно і про що конкретно буде відбуватись розгляд справи); особі роз`яснюються їх права і обов`язки; оголошується протокол, якщо такий складався; особі дається можливість дати пояснення, подати докази чи клопотання і за їх наявності вони вирішуються; і тільки потім, особа, яка розглядає справу оцінивши докази за правилами КУпАП виносить постанову.

При цьому суд знову наголошує на тому, що розгляд і вирішення справи про адміністративне правопорушення (винесення постанови) відбувається виключно однією й тією ж посадовою особою, що забезпечує гарантію будь-якої особи від свавільного і безпідставного прийняття рішення представником будь-якого органу державної влади при розгляді справи про будь-яке адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що її складено інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне, лейтенантом поліції, Оридорогою Наталією Романівною (а.с.9).

Але доказ наданий відповідачем суду (а.с.25) та встановлені судом на його підстави обставини у справі вказують на те, що розгляд такої адміністративної справи нею не проводився взагалі. Більш того, наданий суду доказ взагалі прямо вказує на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 почав інший інспектор, Кірпа, який представлявся, роз`яснив причину зупинки автомобіля, пред`явив вимогу про пред`явлення документів, а потім оголосивши про що буде проводитись розгляд справи, почав роз`яснювати ОСОБА_1 його права (а.с.25).

Тож зважаючи на таку обставину, яка є істотною, безумовною і самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, її дійсно слід скасувати, як таку, що прийнята не у спосіб, передбачений Конституцією та законом України (КУпАП), а провадження у справі - закрити.

При цьому суд переконаний у тому, що на права позивача впливає тільки постанова, яку у зв`язку із її неправомірністю суд і скасовує, але дії щодо її винесення, неправомірними суд визнати не може, оскільки, у даному випадку, правове значення для прав і обов`язків позивача має саме рішення відповідача у формі постанови, а не дія з її винесення. Тому у визнанні дій щодо винесення постанови неправомірними, слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат судом не встановлені.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції Оридороги Наталії Романівни про визнання незаконними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення (серія БР №853058) від 02 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, а провадження у справі закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання дій незаконними - відмовити.

Розподіл судових витрат - не проводити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Повний текст рішення складено 09 січня 2018 року.

Суддя - Д.С. Коваленко