Справа № 815/3379/17
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3379/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Глущенко ОСОБА_2 КП Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Київської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ПАТ Перший Український міжнародний банк, Головне територіальне управління юстиції в Київській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Глущенко ОСОБА_2 КП Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Київської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ПАТ Перший Український міжнародний банк, Головне територіальне управління юстиції в Київській області про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Ухвалою суду від 30.06.2017 року відкрито провадження по справі.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що відповідачем протиправно здійснено державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за відсутності документів, що є обов'язковими для вчинення такої реєстраційної дії, чим порушено вимоги Закону України "Про іпотеку", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127.

Позивач у судове засідання 09.01.2018 року не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно. Письмових заперечень до позову не надав.

Представники ПАТ Перший Український міжнародний банк та Головне територіальне управління юстиції в Київській області у судове засідання 09.01.2018 року не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

10.10.2017 року представник ПАТ Перший Український міжнародний банк надав суду заперечення до позову, в яких вказав, що на виконання ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ПАТ Перший Український міжнародний банк 12.02.2014р. на адресу позивача направлено вимогу про порушення усунення порушення основного зобовязання № ODE-61/122 від 12.02.2014 р., яке вручено позивачу особисто. Враховуючи, що згідно з ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі та те, що п.4.7 іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом переходу до ОСОБА_3 права власності, враховуючи наявність оцінки предмета іпотеки, відповідач вважає, що державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки здійснено з дотриманям вимог Закону України "Про іпотеку", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127. На підставі викладеного, порушень прав позивача здійснено та допущено не було, у звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання 09.01.2018 р. всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Позивачу на праві приватної власності належав наступний об'єкт нерухомого майна: квартира № 7, загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м, розташованої за адресою: м.Одеса, віл. ОСОБА_4, буд. 49, загальною вартістю 18727 грн.

20.11.2007 року між ЗАТ "ПУМБ" як Іпотекодержателем та ОСОБА_1 як ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №5849206, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 20.11.2007 року та зареєстровано в реєстрі за № 346 (Том 1, а.с.26-51).

У відповідності до цього договору іпотекодавець з метою повного виконання основного зобовязання передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку на умовах, визначених у цьому договорі, нерухоме майно : квартира № 7, загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м, розташованої за адресою: м.Одеса, віл. ОСОБА_4, буд. 49, загальною вартістю 18727 грн.

Іпотекою за цим Договором забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед Іпотекодержателем (далі - Основне зобов'язання), що випливає з укладеного між ними кредитного договору № 5849205 від 20.11.2007 року (Том 2 а.с. 48-61).

Статтею 4 Договору встановлено порядок задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок Предмета іпотеки. Так, згідно пункту 4.1. Договору Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами ОСОБА_3, зокрема, у разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобов'язання.

Відповідно до пункту 4.2 Договору звернення стягнення на Предмет іпотеки буде здійснюватися одним з таких способів за вибором Іпотекодержателя: (1) за рішенням суду; (2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; (3) шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Пунктом 4.7. Договору визначені застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки.

У разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки (підпункти 4.7.1, 6.7.2 Договору).

Згідно пункту 4.4 Договору у разі порушення умов кредитного договору та/або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає ОСОБА_3 та боржнику за договором, на підставі якого виникло Основне зобов'язання, якщо він є відмінним від ОСОБА_3, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до цього Договору та/або чинного законодавства України. Положення цього пункту не перешкоджає Іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 Закону України "Про іпотеку", без попереднього повідомлення ОСОБА_3, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату Предмета іпотеки.

Судом встановлено, що на підставі сформованої позивачем ОСОБА_6 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 83990 від 31.03.2017 р. (Том 1, а.с.22-23) позивачу стало відомо, що відповідачем здійснено державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 101, обєкт нерухомого майно: квартира № 7, загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м, розташованої за адресою: м.Одеса, віл. ОСОБА_4, буд. 49, загальною вартістю 18727 грн. за суб'єктом - ПАТ "ПУМБ".

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За визначенням, наведеним у пункті 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження (стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

За приписами пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт 2 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно частини 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно частини 4 коментованої статті державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України за №1127 від 25.12.2015 року.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та вказаним вище Порядком.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Тобто, підставою для проведення державної реєстрації прав перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У відповідності до частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку").

Частиною 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання по договору перед Іпотекодержателем.

Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно пункту 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Пунктом 61 Порядку визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Судом встановлено, що ПАТ "ПУМБ" в особі ОСОБА_7 звернулося до державного реєстратора Глущенко ОСОБА_2 КП Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Київської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо об'єкта нерухомого майна: квартири № 7, загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м, розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Івана Франка, буд. 49, загальною вартістю 18727 грн. за суб'єктом - ПАТ Перший Український міжнародний банк) (т.2, а.с.19-20).

Вказану заяву разом з долученими до них документами отримані та зареєстровано відповідачем у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.03.2017 за реєстраційним номером 21592149, що підтверджується карткою прийому заяви № 83538350 (Том 2, а.с.25).

До заяви про державну реєстрацію права власності ПАТ "ПУМБ" подано, зокрема: повідомлення про вручення поштового відправлення, копію вимоги про усунення порушення основного зобовязання, копію кредитного договору, копію додаткової угоди до кредитного договору, копію іпотечного договору, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Державним реєстратором прав на нерухоме Глущенко ОСОБА_2 КП Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Київської області, за результатами розгляду заяви представника ПАТ "ПУМБ" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №34542252 від 30.03.2017 року, яким проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: квартиру № 7, розташовану за адресою: м.Одеса, вул. Івана Франка, буд. 49, загальною вартістю 18727 грн. за суб'єктом - ПАТ Перший Український міжнародний банк).

В той же час, доводи представника позивача щодо здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень за відсутності усіх необхідних документів для вчинення такої реєстраційної дії, не відповідають фактично встановленим обставинам у справі, зважаючи на наступне.

12.02.2014р. ПАТ "ПУМБ" як іпотекодержателем сформовано вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за № ODE-61/122, згідно якої ПАТ "ПУМБ" вимагає від ОСОБА_1 усунути порушення умов кредитного договору протягом 30 днів з моменту отримання вимоги та повідомляє, що у разі залишення цієї вимоги без задоволення іпотекодержатель залишає за собою право звернути стягнення на предмет іпотеки (т.2, а.с.11).

Суд зазначає, що вимога про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за № ODE-61/122 від 12.02.2014р є саме тим документом, з яким законодавець пов'язує настання права на звернення іпотекодержателя за перереєстрацією права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, судом встановлено, що для державної реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки ПАТ "ПУМБ" в повному обсязі подано документи, передбачені статтею 35 Закону України "Про іпотеку", статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктами 57, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на спірне іпотечне майно відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому протиправності в діях відповідача судом не встановлено.

Також суд враховує той факт, що чинним законодавством не визначено способу та порядку надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, що цей спосіб іпотекодержатель обирає на власний розсуд, однак, суд зазначає, що відповідні обставини повинні підтверджуватися належним чином оформленим документом, який підтверджує факт вручення особі такої вимоги, оскільки це є передумовою звернення стягнення на іпотечне майно в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

В матеріалах справи міститься підтвердження надсилання позивачу такої вимоги листом з оголошеною цінністю з описом вкладення, фіскальними чеками поштового зв'язку, а також копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (Том 2, а.с. 30, 32). Таким чином, судом встановлено, що вимога про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання № ODE-61/122 від 12.02.2014р. направлена на адресу позивача та отримана останнім 20.02.2014 року.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що обов'язок щодо встановлення наявності/відсутності у особи повноважень на приймання поштової кореспонденції, адресованої юридичній особі покладається виключно на оператора поштового зв'язку.

Як наслідок, суд вказує на необґрунтованість доводів представника позивача стосовно неотримання від ПАТ "ПУМБ" вимоги про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за № ODE-61/122 від 12.02.2014р, які покладено в основу правової позиції позивача у позові.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Глущенко ОСОБА_2 КП Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Київської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ПАТ Перший Український міжнародний банк, Головне територіальне управління юстиції в Київській області про визнання дій протиправними та скасування рішення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Корой С.М.

.