Справа № 826/8132/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2017-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року м. Київ №826/8132/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківський РАЦС), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У червні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського РАЦС'у, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, допущену 23.12.2016, яка полягає в не здійсненні державної реєстрації розірвання шлюбу (актовий запис №756 від 13.09.2003) згідно із заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, від 22.11.2016;

- зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію розірвання шлюбу (актовий запис №756 від 13.09.2003) згідно із заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, від 22.11.2016;

- визнати протиправною державну реєстрацію відповідачем розірвання шлюбу (акто-вий запис №756 від 13.09.2003), здійснену на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №761/20140/16-ц;

- зобов'язати відповідача скасувати державну реєстрацію розірвання шлюбу (актовий запис №756 від 13.09.2003), здійснену на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №761/20140/16-ц.

Ухвалою суду від 29.06.2017 до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем і його дружиною - ОСОБА_2 була подана до Шевченківського РАЦС'у заява від 22.11.2016 про розірвання шлюбу. Державна реєстрація розірвання шлюбу була призначена відповідачем на 23.12.2016. Позивач прибув до Шевченківського РАЦС'у 23.12.2016, однак відповідач не проводив державної реєстрації розірвання шлюбу, пославшись на неявку подружжя. У подальшому позивач дізнався про проведення відповідачем державної реєстрації розірвання шлюбу, здійснену на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 №761/20140/16-ц. Не погоджуючись з допущеною відповідачем бездіяльністю 23.12.2016, позивач стверджує про порушення відповідачем абз. 1 п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зареєс-трованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940 (далі - Правила), і вважає таку бездіяльність протиправною, а відтак протиправними і всі наступні реєстраційні дії.

У письмових запереченнях проти позову, відповідач просить відмовити в його задово-ленні, посилаючись на те, що подружжя не прибуло для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу. Відповідач зазначає, що 21.12.2016 позивачем була подана заява про про-ведення державної реєстрації розірвання шлюбу без його присутності, а 23.12.2016 ОСОБА_2 не з'явилася на державну реєстрацію, у зв'язку з чим 28.12.2016 свідоцтво про шлюб було повернуто ОСОБА_2 за її заявою. Відповідач зазначає, що заява подружжя від 22.11.2016 згідно з абз. 3 п. 16 гл. 3 розділу ІІІ Правил втратила чинність 23.02.2017, а 25.04.2017 до Шевченківського РАЦС'у звернулася ОСОБА_2 із заявою про виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 №761/20140/16-ц, згідно з яким шлюб позивача і ОСОБА_2 було розірвано судом. відповідно до абз. 2 п. 3 гл. 3 розділу ІІІ Правил відповідачем зроблені відповідні відмітки про розірвання шлюбу та внесено відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Третя особа подала письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості. Третя особа вважає, що відповідачем правомірно проведені реєстраційні дії щодо розірвання шлюбу на підставі рішення Шевчен-ківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 №761/20140/16-ц, а також зазначає про обізнаність позивача з цим рішенням та про те, що позивач не прибував 23.12.2016 до Шевченківського РАЦС'у.

Під час судового розгляду справи позивач та його представник за договором ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача - начальник Шевченківського РАСЦ'у Ворожко Ольга Оле-гівна не визнала позов з підстав, наведених у письмових запереченнях. На пропозицію суду представник відповідача подала додаткові письмові пояснення від 26.08.2017, в яких, послав-шись на визначений у ст. 105 СК України вичерпний перелік підстав розірвання шлюбу, заз-начила про неможливість задоволення вимоги про проведення державної реєстрації розір-вання шлюбу на підставі заяви від 22.11.2016, оскільки вказана заява втратила чинність, а громадянами реалізовано право на розірвання шлюбу і як наслідок шлюб припинено на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Також зазначила про неможливість задово-лення вимоги про скасування державної реєстрації розірвання шлюбу, оскільки у разі розірвання шлюбу судом державна реєстрація не проводиться і відповідний актовий запис не складається.

Третя особа просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на зазначені у письмових запереченнях обставини. Вважає, що дійсною причиною звернення позивача до суду з даним позовом є його незгода з висновками Шевченківського районного суду міста Києва і Апеляційного суду міста Києва у рішеннях по справі №761/20140/16-ц.

За клопотанням позивача судом допитано свідка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, яка повідомила про наступні обставини. Ввечері 22.12.2016 позивач зателефонував їй та попросив прибути завтра бл. 9-ї години до Шевчен-ківського РАЦС'у. 23.12.2016 бл. 9-ї години позивач зателефонував їй і повідомив, що дру-жини немає, тому йому потрібні свідки. Близько 9:15 год. вона прибула до Шевченківського РАЦС'у, де зустрілася з позивачем. Як він їй повідомив, у цей день дружина не прибула до РАЦС'у, йому необхідна була відмітка про прибуття до РАЦС'у. Приблизно до 10-ї год. вони знаходилися у приміщенні Шевченківського РАЦС'у, позивач відходив для дзвінка дружині, яка не відповіла, та дочці, однак про що позивач говорив їй не відомо. Бачила як позивач заходив всередину приміщення РАЦС'у, але не бачила з ким саме він спілкувався і до якого кабінету заходив, оскільки знаходилася в коридорі біля входу до приміщення.

До судового засідання 29.08.2017 відповідач явку свого представника не забезпечив, у зв'язку з чим та згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України суд продовжив розгляд справи у письмово-му провадженні.

Заслухавши пояснення учасників справи і показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

13 вересня 2003р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєс-трований Шевченківським РАЦС, актовий запис №756 від 13.09.2003.

22 листопада 2016р. позивач і третя особа звернулися до Шевченківського РАСЦ'у із заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей. Згідно з наявними у справі копіями заяви (а.с. 9, 17) вона прийнята відповідачем 22.11.2016, зареєстрована в журналі за №341/02/05.03.53 і в реєстрі за №3. У заяві зазначено про сплату державного мита в сумі 8,50 грн. згідно з квитанцією від 22.11.2016 №0.0.657162999.1 від 22.11.2016, копія якої відображена на наданій відповідачем копії заяви (а.с. 17). Також у заяві зазначено про те, що державна реєстрація розірвання шлюбу призначена на 23.12.2016.

21 грудня 2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив про те, що він не заперечує проти державної реєстрації розірвання шлюбу без його присутності, яка призначена на 23.12.2016, у зв'язку з тим, що він в цей день буде відсутній у м. Києві, а також зазначив, що забере свідоцтво як матиме час. Заява прийнята відповідачем 21.12.2016 зареєстрована за №9184/02/05.0353.

23 грудня 2016р. третя особа не прибула до Шевченківського РАЦС'у, що ніким не заперечувалося. Заяви про проведення державної реєстрації розірвання шлюбу без її присут-ності третя особа не подавала.

Водночас позивач 23.12.2016 прибув до Шевченківського РАЦС'у. Даний факт під-тверджується поясненнями позивача, який зазначив, що у цей день він перебував у м. Києві на роботі, але відпросився з роботи до 12-ї год. для відвідування Шевченківського РАЦС'у, прибувши до якого йому усно повідомили, що державна реєстрація розірвання шлюбу не була проведена у зв'язку з неприбуттям подружжя; показами свідка ОСОБА_7, яка засвідчила, що на прохання позивача 23.12.2016 бл. 9:15 год. прибула до Шевченківського РАЦС'у, де перебував позивач, який їй повідомив, що його дружина не прибула до РАЦС'у, та намагався отримати відмітку про прибуття до РАЦС'у. Пояснення позивача підтвер-джуються наявною у справі засвідченою відділом кадрів Комунального закладу Київської обласної ради "Київський обласний центр охорони здоров'я матері і дитини" копією його письмової заяви від 22.12.2016 Головному лікарю Журавльовій Л.А., в якій позивач просив відпустити його з роботи з 9:00 до 12:00 у зв'язку із сімейними обставинами (відвідування Шевченківського РАЦС'у) з резолюцією Головного лікаря від 22.12.2016 "Дозволяю" (а.с. 61), табелем відпрацьованих годин у грудні 2016р., згідно з яким позивач 23.12.2016 відпра-цював 9 годин (а.с. 98).

Під час судового засідання 17.08.2017 представник відповідача у своїх усних пояс-неннях та у відповідях на запитання суду не спростувала факту прибуття позивача до Шев-ченківського РАЦС'у 23.12.2016 у період з 9 по 10 год. Однак, наголошувала, що навіть за цих обставин державна реєстрація розірвання шлюбу не могла бути проведена 23.12.2016, оскільки не прибула дружина, від якої не надійшло повідомлення про причини неприбуття.

Суд відхиляє заперечення третьої особи проти показів свідка ОСОБА_7 з поси-ланням на надання нею завідомо неправдивих свідчень, з огляду на відсутність належних доказів цьому факту. Ніким з учасників справи не зазначено конкретних фактичних даних, які б ставили під сумнів правдивість свідчень, а судом таких обставин не виявлено.

Твердження третьої особи про те, що позивач не прибував 23.12.2016 до Шевченківсь-кого РАЦС'у суд відхиляє, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях третьої особи і суперечать дослідженим судом доказам.

Суд не бере до уваги за неналежністю надані третьою особою копії її заяв до Шевчен-ківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10.02.2014 про притягнення позивача до відпо-відальності і висновків останнього від 14.02.2014, 11.01.2016, 21.10.2016, копії заяви позива-ча до Генеральної прокуратури України від 14.02.2017 про вчинення кримінального правопо-рушення і копії заяви позивача до Міністерства юстиції України від 14.02.2017 про прове-дення службового розслідування відносно нотаріуса, копій резолюцій, довідок про прийняття і реєстрацію заяв, витягу з кримінального провадження №0012935 (а.с. 37-56), оскільки вони не стосуються обставин цієї справи.

28 грудня 2016р. третя особа звернулася до відповідача із заявою, зареєстрованою за №9394/02/05.03-53 від 28.12.2016, про повернення свідоцтва про шлюб, у зв'язку з тим, що вони не з'явилися на державну реєстрацію розірвання шлюбу. Як вбачається з наявної у справі копії заяви (а.с. 19), вказане свідоцтво було повернуто заявнику, про що свідчить її розписка у заяві.

19 грудня 2016р. Шевченківським районним судом міста Києва прийнято рішення у справі №761/20140/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яким позов задоволено та розірвано шлюб укладений між ними. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22.03.2017 вказане рішення залишено без змін.

25 квітня 2017р. третя особа звернулася до Шевченківського РАЦС'у із заявою про виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 №761/20140/16-ц, копія якої міститься у справі (а.с. 20).

Листом від 25.04.2017 №220/16-12-66, копія якого міститься у справі (а.с. 26), відповідач повідомив Шевченківський районний суд міста Києва про виконання рішення у справі №761/20140/16-ц, шляхом проставлення відмітки в актовому записі про шлюб №756 від 13.09.2003 та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану.

Спірні правовідносини виникли у сфері державної реєстрації актів цивільного стану і стосуються державної реєстрації розірвання шлюбу. Спірні правовідносини регулюються СК України, Законом України від 01.07.2010 №2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивіль-ного стану" (далі - Закон №2398), Правилами.

Припинення шлюбу внаслідок його розірвання визначено у ст. 105 СК України, згідно з якою:

- шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до ст. 106 або одного з них відповідно до ст. 107 цього Кодексу (ч. 1);

- шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 109 цього Кодексу;

- шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу (абз. 1 ч. 1).

Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розір- вання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана (ч. 2).

Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору (ч. 3).

Згідно із ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому ст. 106 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1).

Частиною 2 цієї статті передбачено, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєс- тру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Частиною 3 цієї статті визначено, що розірвання шлюбу, здійснене органами держав-ної реєстрації актів цивільного стану, засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України (абз. 1).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розір-вання шлюбу, яке набрало законної сили (абз. 2).

Статтею 15 Закону №2398 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, проводиться відповід-ним органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання подружжя або одного з них за їх заявою після закінчення одного місяця від дня подання відповідної заяви, якщо вона не була відкликана (абз. 1 ч. 2, ч. 3).

Частиною 4 цієї статті передбачено, що у разі якщо подружжя через поважну причину не може з'явитися до органу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації розірвання шлюбу у встановлений для них день, строк такої реєстрації на пись-мове прохання подружжя може бути перенесений на інший день. При цьому строк перене-сення державної реєстрації розірвання шлюбу не може перевищувати одного року з дня подання заяви (абз. 1).

Якщо один з подружжя через поважну причину не може з'явитися для державної реєс-трації розірвання шлюбу, він може під час подачі заяви про реєстрацію розірвання шлюбу або впродовж місяця письмово повідомити орган державної реєстрації актів цивільного стану про згоду реєстрації розірвання шлюбу за його відсутності та зазначити місцезнахо-дження органу державної реєстрації актів цивільного стану, до якого слід надіслати свідоц-тво про розірвання шлюбу (абз. 2).

Абзацом 1 п. 14 гл. 3 розділу ІІІ Правил (у редакції на час виникнення спірних право-відносин) визначено, що державна реєстрація розірвання шлюбу у випадку, передбаченому ст. 106 СК України, проводиться на підставі письмової заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей (додаток 13), у якій повинно бути зазначено про відсутність у них спільних дітей, після закінчення одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана, у присутності хоча б одного з подружжя.

Пунктом 16 гл. 3 розділу ІІІ Правил визначено, що якщо подружжя через поважну при-чину не може з'явитися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації розірвання шлюбу в установлений для них день, строк такої реєстрації на письмове прохання подружжя може бути перенесений на інший день. Про це робиться відмітка на заяві та в журналі обліку заяв про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, та заяв відповідно до ст. 107 СК України.

У цих випадках строк перенесення державної реєстрації розірвання шлюбу не може перевищувати одного року з дня подання заяви.

Якщо подружжя не з'явилося для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу і не повідомило про причину неявки протягом трьох місяців з дня подання відповідної заяви, заява втрачає чинність.

Якщо один із подружжя через поважну причину не може з'явитись для державної реєс-трації розірвання шлюбу, він може під час подачі заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, або впродовж місяця письмово повідомити орган державної реєстрації актів цивільного стану про згоду реєстрації розірвання шлюбу за його відсутності та зазначити місцезнаходження органу державної реєстрації актів цивільного стану, до якого слід надіс-лати свідоцтво про розірвання шлюбу. У разі надсилання письмового повідомлення підпис на ньому того з подружжя, який не може з'явитися, повинен бути нотаріально засвідченим, про що робиться відповідна відмітка в актовому записі про розірвання шлюбу в графі "Для відміток".

У цьому випадку при державній реєстрації розірвання шлюбу в актовому записі вказуються всі дані щодо другого з подружжя відповідно до поданої заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень дає суду підстави для висновку про те, що державна реєстрація розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке не має дітей, передбачає особисту присутність кожного з них у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Така реєстрація може бути проведена за присутності одного з подружжя (п. 14 Правил) й, відповідно, відсутності іншого, якщо останній через поважну причину (тяжка хвороба, тривале відрядження, проживання у віддаленій місцевості тощо) не може з'явитися до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Проте від імені цієї особи має бути подана заява (повідомлення) про згоду на розлучення з проханням розірвати шлюб без неї (ч. 4 ст. 15 Закону №2398, п. 16 Правил).

Як було встановлено судом, позивач 21.12.2016 письмово повідомив відповідача про згоду на проведення державної реєстрації розірвання шлюбу за його відсутності та зазначив, що забере свідоцтво як матиме час. Його ж дружина такої заяви не подавала. Натомість, 23.12.2016 до Шевченківського РАЦС'у прибув саме позивач, а його дружина - ні.

З огляду на неприбуття 23.12.2016 для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу одного з подружжя, а саме дружини позивача (третя особа), і відсутність її заяви (письмового повідомлення) про згоду на проведення державної реєстрації розірвання шлюбу без неї, суд дійшов висновку про те, що відповідач не міг здійснити таку державну реєстра-цію у присутності лише позивача. У протилежному випадку такі дії відповідача не відпові-дали б ч. 4 ст. 15 Закону №2398, п. 16 гл. 3 розділу ІІІ Правил.

За цих обставин суд не вбачає підстав для висновку про допущення відповідачем бездіяльності щодо не проведення 23.12.2016 державної реєстрації розірвання шлюбу між позивачем і третьою особою.

Аргументи позивача, загалом, зводяться до того, що п. 14 Правил передбачає можли-вість проведення державної реєстрації розірвання шлюбу у присутності одного з подружжя, що ніким з учасників справи не заперечувалося і відповідає змісту абз. 1 цього пункту. Проте, на переконання суду, за змістом правового регулювання положення абз. 1 п. 14 Правил є загальним, порівняно з положеннями ч. 4 ст. 15 Закону №2398, п. 16 Правил, якими обумовлено подання особою, яка не може прибути до органу державної реєстрації актів цивільного стану, письмового повідомлення про проведення державної реєстрації розірвання шлюбу без її присутності. Іншими словами, застосування норми абз. 1 п. 14 Правил можливе за умови дотримання вимог положень ч. 4 ст. 15 Закону №2398, п. 16 Правил.

У контексті фактичних обставин цієї справи, умови, передбачені положеннями ч. 4 ст. 15 Закону №2398, п. 16 Правил, за яких відповідач міг провести державну реєстрацію розір-вання шлюбу за відсутності третьої особи, були відсутні, тому аргументи позивача про порушення відповідачем вимог п. 14 Правил суд вважає помилковими і відхиляє.

Крім цього, суд вважає, що позивачем не доведено факт порушення його прав чи законних інтересів відповідачем. Своє право на звернення до Шевченківського РАЦС'у із заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке не має дітей, позивач реалізував 22.11.2016. До цього, третьою особою подано позовну заяву до суду про розірвання шлюбу, про що позивач був обізнаним і проти чого він не заперечував у судовому засіданні, як зазначено у рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 №761/20140/16-ц, зали-шеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22.03.2017, копії яких наявні у справі (а.с. 10-12).

Таким чином, шлюб між позивачем і третьою особою припинено внаслідок його розір-вання судом, відповідно до ст. 110 СК України. Яким чином не проведення відповідачем 23.12.2016 державної реєстрації припинення шлюбу порушує права і інтереси позивача, який мав намір розірвати шлюб, не заперечував проти його розірвання судом і, з рештою, судом прийняте відповідне рішення з цього приводу, позивач та його представник зрозумілих аргументів суду не навели. При цьому, будучи обізнаним про те, що 23.12.2016 державна реєстрація розірвання шлюбу відповідачем проведена не була, позивач не звертався до Шевченківського РАЦС'у з проханням про перенесення строку державної реєстрації і не вчиняв інших дій, які могли б свідчити про його не згоду з розірванням шлюбу судом. Лише не згода позивача з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 №761/20140/16-ц з тих мотивів, що, як вважає позивач, він проживав з дружиною разом до січня 2016р., а не до лютого 2014р., як встановив суд першої інстанції, не спростовує дійсних намірів позивача припинити шлюб і не свідчить про порушення цього права. Водночас майнові права і інтереси подружжя, які випливають (можуть випливати) з рішень судів у справі №761/20140/16-ц, можуть бути самостійним предметом розгляду в суді та не впли-вають на реалізацію цим подружжям свого права на розірвання шлюбу.

Враховуючи помилковість доводів позивача про порушення відповідачем п. 14 Правил та допущення ним бездіяльності, а також не доведеність позивачем дійсного порушення його прав та інтересів відповідачем, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсут-ність підстав для визнання протиправною бездіяльності та похідних позовних вимог.

Щодо інших позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити державну реєст-рацію розірвання шлюбу згідно із заявою від 22.11.2016, про визнання протиправною державної реєстрації відповідачем розірвання шлюбу на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №761/20140/16-ц, про зобов'язання відповідача скасувати державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення Шевчен-ківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №761/20140/16-ц, то суд, погоджуючись із запереченнями представника відповідача, які не були спростовані позива-чем і його представником в судовому засіданні, вважає за потрібне зазначити наступне.

Вимога про зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію розірвання шлюбу згідно із заявою від 22.11.2016 не підлягає задоволенню, оскільки згідно з абз. 3 п. 16 гл. 3 розділу ІІІ Правил втратила чинність 23.02.2017 і жоден з подружжя не ініціював продовження строків державної реєстрації.

Вимоги про визнання протиправною державної реєстрації відповідачем розірвання шлюбу на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №761/20140/16-ц та про зобов'язання відповідача скасувати державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі вказаного рішення суду не підлягають задоволенню, оскільки така державна реєстрація відповідачем не проводилася і відповідний актовий запис не скла-дався. Як вірно зазначила представник відповідача та згідно з ч. 2 ст. 115 СК України, абз. 2 п. 3 гл. 3 розділу ІІІ Правил, на виконання вказаного рішення суду відповідачем зроблені відповідні відмітки про розірвання шлюбу в актовому записі про шлюб №756 від 13.09.2003 та внесено відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову зважаючи на необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження ст. 255 КАС України.. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко