Справа № 308/7472/17
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11922/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Ганько І.І.,

час ухвалення рішення 07.11.2017 року,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 07.11.2017 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії.

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до стажу роботи судді, відповідно до ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року у редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-ХІІ, зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних суддів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів, судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відтак підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наказу в.о. голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 163/02-06 від 30 вересня 2016 року на підставі постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 1600-VIII від 22 вересня 2016 року у звязку з поданням заяви про відставку відрахований зі штату цього суду днем 30 вересня 2016 року.

На підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи позивача станом на 30 вересня 2016 року становить 37 років 1 місяць 2 дні і складається з служби в збройних силах СРСР (з 09 травня 1973 року по 08 травня 1975 року 2 роки), половини строку навчання в Одеському державному університеті імені ОСОБА_2 (з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1982 року 2 роки 5 місяців 1 день) та перебування на наступних посадах: помічника прокурора Хотинського району Чернівецької області (з 01 листопада 1983 року по 09 листопада 1985 року 2 роки 9 днів), слідчого прокуратури Хотинського району Чернівецької області (з 10 листопада 1985 року по 29 квітня 1986 року 5 місяців 20 днів), старшого помічника Чопського транспортного прокурора Львівської транспортної прокуратури (з 30 квітня 1986 року по 29 червня 1986 року 2 місяці), заступника Чопського транспортного прокурора Львівської транспортної прокуратури (з 30 червня 1986 року по 14 жовтня 1987 року 1 рік 3 місяці 15 днів), Чопського транспортного прокурора Львівської транспортної прокуратури (15 жовтня 1987 року по 16 червня 1993 року 5 років 8 місяців 2 дні), Чопського транспортного прокурора Західно-Української транспортної прокуратури (з 17 червня 1993 року по 29 липня 1996 року 3 роки 1 місяць 13 днів), судді Ужгородського районного суду Закарпатської області (з 29 жовтня 1996 року по 26 березня 2004 року 7 років 4 місяці 27 днів), судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (з 27 березня 2004 року по 15 квітня 2014 року 10 років 20 днів), судді, заступника голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (з 14 квітня 2014 року по 29 березня 2015 року 11 місяців 14 днів) та судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (з 30 березня 2015 року по 30 вересня 2016 року 1 рік 6 місяців 1 день).

Згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області вих.№ 1198 від 03 жовтня 2016 року заробітна плата ОСОБА_1, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 30 вересня 2016 року склала 26 100 грн.

З 01 жовтня 2016 року позивачу на підставі поданих ним документів призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % від суми заробітної плати в порядку, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Не погодившись з розміром призначеного щомісячного довічного грошового утримання, 25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про проведення його перерахунку із врахуванням стажу роботи в органах прокуратури, половини строку стаціонарного навчання у вищому навчальному закладі та служби в армії. Однак така Ужгородським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області залишена без задоволення з посиланням на те, що позивач працював на посаді судді тільки 19 років 11 місяців і 3 дні, що з врахуванням ст. 137 та прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» дає йому право на нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80%.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з цим, відповідно до п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Аналогічні норми щодо зарахування роботи на інших посадах до стажу роботи на посаді судді та розміру щомісячного довічного грошового утримання містяться і в Законі № 2453-VI.

Згідно п. 11 Розділу ХІІІ цього Закону - Перехідні положення судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону 2862-XII (в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом № 2453-VI) було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За визначенням статті 56 Закону України від 5 жовтня 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (в редакції, чинній станом на день набрання чинності Законом № 2453-VI) під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

У відповідності до пункту 3.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 3 вересня 2005 року до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до абз. 4 п. 34 Розділу ХІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, оскільки вищезазначеними нормами закріплено зарахування роботи в органах прокуратури, половини строку стаціонарного навчання у вищому навчальному закладі та служби в армії до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, внаслідок чого розмір такого стажу ОСОБА_1 становить 37 років 1 місяць 2 дні, що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду Закарпатської області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2017 року у справі № 308/7472/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5