Справа № 823/1865/17
Суддя: С.О.Кульчицький
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року справа № 823/1865/17

16 год. 05 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Роя О.В.,

позивача ОСОБА_1 - особисто, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 до в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся суддя Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13.12.2017 позивач просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови у наданні частин невикористаних щорічних основних відпусток;

- зобов'язати відповідача надати позивачеві частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14.03.2011 по 13.03.2012 тривалістю 4 робочих дні та частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14.03.2016 по 13.03.2017 тривалістю 22 робочих дні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що йому всупереч вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за період роботи в Шполянському районному суді Черкаської області з 14.03.2011 по 13.03.2012 надано щорічну основну відпустку меншою на 4 робочі дні. Також позивачем вказано, що наказом Шполянського районного суду Черкаської області від 19.05.2016 № 17-в його було відкликано із щорічної основної відпустки з 23.05.2016, тому термін невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14.03.2016 по 13.03.2017 з урахуванням використання 1 дні відпустки, складає 22 робочі дні. У наданні частин невикористаних щорічної основних відпусток згідно з листом в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни від 14.11.2017 №15.11.2017/83/17 позивачу відмовлено, що на думку позивача є порушенням вимог Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити повністю.

Згідно з наданими до суду 01.12.2017 письмовими запереченнями на адміністративний позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, вказавши, що позивачу правомірно надано щорічну основну відпустку за період роботи з 14.03.2011 по 13.03.2012 у кількості 35 календарних днів оскільки до 31.12.2011 відпустка суддям надавалась із розрахунку, що 30 робочих днів відпустки становить 35 календарних днів. Зазначена позиція підтверджується листами Мінпраці № 10/2-493 від 12.02.1997 та № 262/13/116-06 від 18.07.2006, які Державна судова адміністрація України надіслала судам для використання в роботі. Щодо надання позивачу частини невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14.03.2016 по 13.03.2017 тривалістю 22 робочих дні відповідачем у запереченнях зазначено, що наказом Шполянського районного суду Черкаської області від 19.05.2016 № 17-в позивача відкликано із щорічної основної відпустки з 23.05.2016 на 1 день, згідно з наказом № 49-в від 05.10.2017 йому надано відпустку на 1 день 09.10.2017, але у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю позивача відпустка була використана 12.10.2017 відповідно до наказу № 51-в від 12.10.2017.

Відповідач у судове засідання не прибула, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення позивача, керівника апарату Шполянського районного суду Черкаської області Курінної І.М. та архіваріуса Шполянського районного суду Черкаської області Мартинюк Т.В., допитаних у судовому засіданні 28.12.2017 у якості свідків, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 на підставі указу Президента України від 02.03.2011 № 250/2011 «Про призначення суддів» призначений строком на п'ять років суддею Шполянського районного суду Черкаської області.

За період роботи з 14.03.2011 по 13.03.2012 наказом Шполянського районного суду Черкаської області «Про надання відпустки судді ОСОБА_1.» від 11.10.2011 № 89 позивачу надано відпустку тривалістю 15 календарних днів з 01.11.2011 по 15.11.2011 включно, наказом Шполянського районного суду Черкаської області «Про надання відпустки судді ОСОБА_1.» від 16.11.2011 № 98 позивачу надано відпустку тривалістю 20 календарних днів з 28.11.2011 по 17.12.2011 включно. Загальна тривалість щорічної основної відпустки позивача за період роботи з 14.03.2011 по 13.03.2012 та використана ним у 2011 році становить 35 календарних днів.

07.07.2017 позивач звернувся із заявою до в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни, в якій просив надати йому частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14.03.2011 по 13.03.2012 тривалістю 4 робочі дні з 08.09.2017.

Листом в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни від 14.11.2017 №15.11.2017/83/17 повідомлено позивача, що за період роботи з 14.03.2011 по 13.03.2012 не використаних відпусток немає.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначає Закон України «Про відпустки».

Відповідно до ст. 1 цього Закону державні гарантії та відносини, пов'язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Статтею 5 Закону України «Про відпустки» передбачено, що тривалість відпусток визначається цим Законом, іншими законами та іншими нормативно-правовими актами України і незалежно від режимів та графіків роботи розраховується в календарних днях.

Пунктом 2 постанови Верховної Ради України від 15.11.1996 №505/96-ВР «Про порядок введення в дію Закону України «Про відпустки» передбачено зберегти відпустки раніше встановленої загальної тривалості за працівниками, які користувалися відпусткою більшої загальної тривалості, ніж визначена відповідно до законів та інших нормативно-правових актів України, на весь час їх роботи на даному підприємстві, в установі, організації на посадах, професіях, роботах, що давало їм право на цю відпустку, та за наявності умов, за якими вона надавалася.

Статус суддів, забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян визначається Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, чинний на час спірних відносин у 2011 році (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до ч. 5 ст. 44 Закону №2862-ХІІ в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин у 2011 році, суддям надається щорічна відпустка тривалістю 30 робочих днів з наданням додаткового посадового окладу.

Таким чином, тривалість відпустки суддів на момент виникнення спірних правовідносин у 2011 році було визначено Законом №2862-ХІІ, яким було передбачено її розрахунок у робочих днях.

Відпустка суддів тривалістю 30 робочих днів (при шестиденному робочому тижні), яка передбачена ст. 44 Закону №2862-ХІІ, в розрахунку на календарні дні - становить 35 календарних днів.

Зазначена позиція підтверджується листами Мінпраці № 10/2-493 від 12.02.1997 та № 262/13/116-06 від 18.07.2006 року, які Державна судова адміністрація України надсилала судам для використання в роботі.

Згідно з рішенням Ради судів України від 26.10.2012 №62 щодо порядку розрахунку тривалості щорічної оплачуваної відпустки судді, відповідно до ч. 5 ст. 127 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з'їздом суддів України 16.09.2010, Рада суддів України погодитись з позицією Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, Ради суддів адміністративних судів та Ради суддів господарських судів щодо застосування практики надання суддям, відповідно до статті 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щорічної оплачуваної чергової відпустки з 01.01.2012 в календарних днях з урахуванням п'ятиденного робочого тижня.

Отже, Шполянським районним судом Черкаської області дотримано порядок надання позивачу щорічної основної оплачуваної відпустки та визначення її тривалості за період роботи з 14.03.2011 по 13.03.2012, з огляду на що, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії щодо відмови у наданні частини невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14.03.2011 по 13.03.2012 тривалістю 4 робочих дні та зобов'язання відповідача надати позивачу таку відпустку.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25.04.2017 К/800/3698/16 (справа № П/811/2045/15).

Судом встановлено, що за період роботи з 14.03.2016 по 13.03.2017 наказом Шполянського районного суду Черкаської області «Про надання відпустки судді ОСОБА_1.» від 26.04.2016 №13-в позивачу надано щорічну основну відпустку з 12.05.2016 по 23.05.2016.

Наказом від 19.05.2016 № 17-в «Про відкликання з відпустки», оригінал якого оглянуто судом та зберігається в архіві Шполянського районного суду Черкаської області позивача відкликано із основної щорічної відпустки на 1 день 23.05.2016.

29.09.2017 позивач звернувся із заявою до в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни, в якій, зокрема, просив надати йому частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14.03.2016 по 13.03.2017 тривалістю 23 робочі дні з 09.10.2017.

Згідно з наказом «Про надання відпустки судді ОСОБА_1.» від 05.10.2017 позивачу надано відпустку на 1 день 09.10.2017, але у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю відпустка була використана позивачем 12.10.2017 відповідно до наказу «Про надання відпустки судді ОСОБА_1.» від 12.10.2017 № 51-в.

Листом в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни від 14.11.2017 №15.11.2017/83/17 повідомлено позивача, що за період роботи з 14.03.2016 по 13.03.2017 не використаних відпусток немає.

Відповідно до довідки про нараховані виплати судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 в період з 01.05.2016 по 31.05.2016 від 20.12.2017 № 1994-04/17 судом встановлено, що в травні 2015 року позивачу було виплачено суддівську винагороду під час відпустки за 14 робочих днів у травні 2016 року та суддівську винагороду під час відпустки за червень за 16 робочих днів у червні 2016 року.

Згідно з довідкою про нараховані виплати судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 в період з 01.06.2016 по 30.06.2016 від 20.12.2017 № 1995-04/17 позивачу виплачено суддівську винагороду за червень 2016 року за 3 робочі дні.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачу у червні 2016 року було відомо, що наказом від 19.05.2016 № 17-в «Про відкликання з відпустки» його не було відкликано на 23 дні.

Щодо посилання позивача на те, що згідно з наявним електронним примірником в автоматизованій системі документообігу «Д-3» Шполянського районного суду Черкаської області наказом від 19.05.2016 № 17-в «Про відкликання з відпустки» позивача відкликано із щорічної основної відпустки з 23.05.2017 без вказівки терміну, на який відкликається позивача, а тому позивачем не використано частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 14.03.2016 по 13.03.2017 тривалістю 22 робочих дні суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 1.2.1. Положення про автоматизовану систему документообігу суду затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (далі - Положення) автоматизована система - сукупність комп'ютерних програм і відповідних програмно-апаратних комплексів судів та Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України), що забезпечує функціонування документообігу суду, обіг інформації між судами різних інстанцій та спеціалізацій, передачу інформації до центральних баз даних залежно від спеціалізації судів, захист від несанкціонованого доступу тощо.

У цьому ж пункті Положення міститься визначення оригіналу електронного документа суду - електронний примірник документа суду з обов'язковими реквізитами, в тому числі з електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) автора, що не підлягає редагуванню.

Пунктом 2.9.1. Положення визначено, що електронні примірники судових рішень та інших документів, виготовлених у суді, а також електронні примірники наказів керівника апарату суду щодо визначення функціональних обов'язків, прав користувачів автоматизованої системи, надання та позбавлення права доступу до неї (в тому числі визначення уповноваженої особи апарату суду, відповідальної за здійснення автоматизованого розподілу судових справ), розпоряджень керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ, наказів голови суду про відрядження (про скасування наказів про відрядження) суддів, рішень (витягів з рішень) зборів суддів, актів щодо знеструмлення електромережі суду, виходу з ладу сервера автоматизованої системи та інших умов, що впливають на функціонування автоматизованої системи відповідно до цього Положення, протокол передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді створюються в автоматизованій системі із застосуванням вбудованого редактору текстів з використанням спеціальних шаблонів, які передбачають використання відповідних полів вводу показників із переліку відомостей про судову справу (перелік показників передбачається змістом кожного окремого документа).

Електронний примірник кожного документа зберігається в автоматизованій системі в стані «Оригінал» та засвідчується ЕЦП особи, яка підписала цей документ.

Доступ для коригування зазначених документів автоматично блокується автоматизованою системою.

З метою ідентифікації документа та його швидкого пошуку в автоматизованій системі для кожного документа автоматизованою системою автоматично формується унікальний ідентифікатор. Структура унікального ідентифікатора є такою: код бази даних суду, унікальний ідентифікатор документа в базі даних суду, тип документа та тип юрисдикції.

У такий спосіб створюються оригінали електронних документів суду, які зберігаються в базі даних автоматизованої системи документообігу суду та надсилаються в автоматичному режимі до центральної бази даних автоматизованої системи.

Суд зазначає, що Положенням передбачено внесення до автоматизованої системи суду електронних примірників наказів про відрядження суддів суду (про скасування наказу про відрядження) (п. 2.3.28. Положення) та копії табелів обліку використання робочого часу щодо суддів відповідного суду, що складається для виплати заробітної плати (п. 2.3.8. Положення).

З матеріалів справи судом встановлено, що до автоматизованої системи документообігу «Д-3» Шполянського районного суду Черкаської області внесено електронний документ, який містить реквізити наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 19.05.2016 № 17-в «Про відкликання з відпустки» та в якому зазначено: «Відкликати суддю Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 із щорічної відпустки з 23.05.2016 для виконання невідкладних завдань».

Керівник апарату Шполянського районного суду Черкаської області Курінна І.М. допитана у судовому засіданні 28.12.2017 у якості свідка пояснила, що внесла даний документ до автоматизованої системи документообігу «Д-3» Шполянського районного суду Черкаської області помилково і він дійсно не відповідає оригіналу наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 19.05.2016 № 17-в «Про відкликання з відпустки», що зберігається в архіві Шполянського районного суду Черкаської області.

Також Керівник апарату Шполянського районного суду Черкаської області Курінна І.М. у судовому засіданні 28.12.2017 пояснила, що 28.09.2017 нею було направлено листа до в.о. генерального директора ДП «Інформаційні судові системи», в якому вона повідомила, що наказ керівника апарату Шполянського районного суду Черкаської області від 19.05.2016 № 17-в, у зв'язку з технічною помилкою не є документом суду і просить видалити його із бази даних.

Суд зазначає, що першоджерелом доказу та оригіналом наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 19.05.2016 № 17-в «Про відкликання з відпустки» є паперовий примірник, оглянутий судом та який зберігається у номенклатурній справі Шполянського районного суду Черкаської області, що також підтверджується висновками викладеними в Акті перевірки додержання Шполянським районним судом Черкаської області законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 23-26-19/0724 та довідкою про результати вивчення стану організації роботи та перевірки діловодства, ведення обліково-статистичної роботи, архівної справи та кадрової роботи в Шполянському районному суді Черкаської області за період з 01.01.2015 по 29.09.2016, складеною за результатами проведення комплексної перевірки організації роботи Шполянського районного суду Черкаської області територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області та регіональною службою підтримки в Черкаській області ДП «Інформаційні судові системи».

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та безпідставними та не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію відповідача суд дійшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю.

Суд зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Україник кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст.ст. 14, 77, 90, 139, 205, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький

Рішення складено у повному обсязі 09.01.2018.