Справа № 826/2049/16
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 січня 2018 року 13 год. 15 хв. № 826/2049/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дій, зобов?язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_3 (далі також - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни (далі також - відповідач 1, уповноважена особа Фонду Чернявська О.С.) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - відповідач 2, Фонд), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача 1 щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про банківський строковий вклад (депозит) від 03.07.2015 №300937/18736/370-15 в іноземній валюті у сумі 5 044,66 доларів США;

- зобов'язати відповідача 1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно ОСОБА_1, як вкладника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про банківський строковий вклад (депозит) від 03.07.2015 №300937/18736/370-15 в іноземній валюті у сумі 5 044,66 доларів США та якому необхідно здійснити виплату щодо відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати відповідача 2 включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про банківський строковий вклад (депозит) від 03.07.2015 №300937/18736/370-15 в іноземній валюті у сумі 5 044,66 доларів США;

- зобов'язати відповідача 2 вчинити дії щодо здійснення відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 за договором про банківський строковий вклад (депозит) від 03.07.2015 №300937/18736/370-15 в іноземній валюті у сумі 5 044,66 доларів США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на вчинення уповноваженою особа Фонду Чернявською О.С. протиправних дій щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду за договором про банківський строковий вклад (депозит) від 03.07.2015 №300937/18736/370-15 в іноземній валюті. Позивач зазначає, що на момент укладення цього договору банківського вкладу та внесення коштів на депозит чинна на той час редакція Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачала обмежень щодо вкладів пов?язаних з банком осіб. А тому, враховуючи ст. 58 Конституції України, у відповідачів відсутні підстави для включення ОСОБА_1 до переліку осіб, яким відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти за вкладами Фондом не відшкодовуються.

В ході розгляду справи судом до участі у справі в якості співвідповідача залучено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Валендюка Владислава Сергійовича (далі також - відповідач 3).

У призначеному судовому засіданні 05.12.2017 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, а представники відповідачів (уповноваженої особи Фонду Валендюка В.С. та Фонду) - заперечували проти позову.

Відповідач 1 явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Крім того, у матеріалах справи наявні письмові заперечення представників відповідача 1 та відповідача 2. Зокрема, у тексті своїх заперечень представник уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. зазначив, що на позивача, як пов?язану з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» особу (останній протягом року до дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку був членом комітету ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та в період до 21.04.2016 року працював на посаді директора фінансово-економічного департаменту Банку), в силу норми п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» поширюються обмеження щодо відшкодування коштів за вкладом. На думку відповідача 1, оскільки позивач набув права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів з 17.12.2015 року, то до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а саме - п. 4 ч. 4 ст. 26 зазначеного Закону) чинні саме на цю дату.

Представник Фонду в своїх запереченнях проти позову пояснив, що в силу норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у Фонду не виникало жодного обов?язку перед позивачем, оскільки відомості про ОСОБА_1 у складі переданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників були відсутні, а тому права позивача не могли бути порушені Фондом.

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України 05.12.2017 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 2 та відповідача 3, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Суд встановив, що 03.07.2015 року між ОСОБА_1 (вкладником) і ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (Банком) був укладений договорів-заява № 300937/18736/370-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті (далі - договір банківського вкладу). Відповідно до цього договору ОСОБА_1 розмістив у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на вкладному рахунку НОМЕР_1 вклад у сумі 5 044,66 дол. США. Строк розміщення грошових коштів за вказаним договором банківського вкладу становив з 03.07.2015 року по 03.07.2016 року.

Обставини щодо внесення ОСОБА_1 03.07.20125 року валютних коштів у зазначеній сумі на відповідний вкладний рахунок підтверджується копією меморіального валютного ордеру № 16913054 від 03.07.2015 року та випискою ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 03.07.2015 року по 03.12.2015 року, та не заперечується відповідачами.

Між тим, постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 року № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі цієї постанови Правління НБ України від 17.09.2015 року № 612 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в той же день прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку». Згідно цього рішення виконавчої дирекції Фонду у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду Чернявську О.С. та делеговано останній всі повноваження тимчасового адміністратора банку, строком на три місяці з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року включно.

Згодом відповідно до постанови НБ України від 17.12.2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18.12.2015 року до 17.12.2017 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 року № 1703 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно із зазначеним Рішенням, всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Валендюку Владиславу Сергійовичу з 05.09.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача - адвокат Сіренко О.В. звернувся із адвокатським запитом від 24.12.2015 року до уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С., в якому просив повідомити про причини не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, за договором про банківський строковий вклад № 300937/18736/370-15 від 03.07.2015 року.

У відповідь відповідач 1 своїм листом від 31.12.2015 року № 3131100/25474 повідомив адвоката позивача про те, що ОСОБА_1 є пов?язаною із Банком особою, а тому гарантії Фонду на виплату суми відшкодування, відповідно до положень п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на його банківський вклад не поширюються.

Відповідь аналогічного змісту була надана листом уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. від 22.01.2016 року № 3-131100/857 на запит ОСОБА_1 від 24.12.2015 року.

Не погоджуючись за наведеною правовою позицією уповноваженої особи Фонду, позивач звернувся з письмовою скаргою від 05.01.2016 року на дії Чернявської О.С. до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За результатами розгляду цієї скарги Фонд своїм рішенням (лист від 29.01.2016 року № 27-5972/16), з посиланням на ту обставину, що ОСОБА_1 у період з жовтня 2012 року по грудень 2015 року був членом комітету з управління активами та пасивами АТ «Банк «Фінанси та кредит», та п. 2.1 гл. 2 розд. І Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (в редакції від 30.11.2015 року), п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції Закону України від 16.07.2015 року № 629-VIII) вказав на відсутність підстав для задоволення скарги позивача.

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону (в редакції чинній з дня введення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») регламентовано, що «вклад» - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно зі ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

За змістом норм ст. 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Поряд з цим, у ч. 1 та ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI встановлено, що гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону, формує уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію (ч. 6 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Поняття поняття «пов'язана особа» розкрито у ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та в Положенні про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року № 1581/21893. А саме відповідно до ст. 52 названого Закону, п. 2.1 гл. 2 розд. І цього Положення пов'язаними з банком особами, зокрема, є: керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку.

Крім того, згідно з п. 2 гл. 1 постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015 року № 315 «Про затвердження Положення про визначення пов'язаних із банком осіб», банк визначає перелік пов'язаних із банком осіб, який затверджується правлінням банку, відповідно до вимог статті 52 Закону та з урахуванням цього Положення. Особа є пов'язаною з банком із моменту виникнення підстав для визначення такої особи пов'язаною з банком відповідно до вимог зазначеної статті закону.

Банк зобов'язаний щомісячно (до 10 числа після звітного періоду) надавати Національному банку актуалізований перелік пов'язаних із банком осіб за формою, визначеною нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації статистичної звітності, що подається до Національного банку.

Судом встановлено, рішення Національного банку України про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних було прийняте 17.09.2015 року відповідно до постанови Правління НБ України № 612.

Таким чином, періодом часу для визначення пов'язаних осіб для ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є період з 17.09.2014 року по 17.09.2015 року.

Як вбачається з доданих до заперечень відповідача 1 документів (зокрема, протокол засідання Правління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 15.06.2016 року), позивач був внесений до Переліку пов'язаних осіб ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» під порядковим номером 3.

Згідно довідки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 25.05.2016 року та протоколів засідань комітету ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з управління активами та пасивами, упродовж періоду з 17.09.2014 року по 17.09.2015 року ОСОБА_1 був членом названого комітету Банку (позивач включений до складу Комітету на підставі наказу голови правління Банку Хливнюка В.Г. від 16.10.2012 року № 1171-о), а тому в розумінні норм закону підпадав під категорію «пов?язана із банком особа». Дані обставини позивачем не заперечуються.

Враховуючи вищенаведене та приписи норм п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача 1 протиправної бездіяльності, та про вчинення відповідачем 1 дій, що виходять за межі законодавства та порушують права і інтереси позивача, оскільки вони вчинені у відповідності до чинного законодавства. Суд погоджується з доводами відповідачів про відсутність підстав для включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, відповідно, включення відомостей про позивача до загального реєстру вкладників Банку.

При цьому, суд враховує те, що оскільки в силу норми ч. 2 ст. 26 згаданого Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (тобто, виникнення спірних правовідносин пов?язано з настанням певної події - ліквідації банку), то при визначені переліку вкладників, зокрема, переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п. 4 - 11 ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду Чернявська О.С. правомірно керувалася ст. 26 Закону № 4452-VI у редакції Закону України від 16.07.2015 року № 629-VIII.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Окремо надаючи оцінку клопотанню представника відповідача 1 про закриття провадження у справі від 10.08.2016 року з тих підстав, що спірні правовідносини виникли на стадії ліквідації (банкрутства) банку та регулюються нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року № 2343-XII (далі - Закон № 2343-ХІІ), а тому спір має вирішуватись у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Нормами Закону № 2343-ХІІ визначено умови та порядок відновлення плато-спроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2343-XII, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Тобто, нормами Закону №2343-XII регулюються відносини щодо відновлення плато-спроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону №2343-XII, законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у даній справі вирішуються спірні правовідносини у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Системний аналіз вище норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає суду підстави дійти до висновку, що, у даному випадку, ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у силу відмінного правового регулювання, відрізняється від процедури, передбаченої нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зокрема, відповідно до ст. 7 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин у частині задоволення кредиторських вимог у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у господарському суді.

У даному випадку, ліквідація банку здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими не передбачено порушення справи про банкрутство у господарському суді, а тому, у даному випадку, норми Закону № 2343-XII до спірних правовідносин не застосовуються.

Крім того, згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 36, ч. 1 ст. 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

Рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Отже, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають вирішенню за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 2, ст.ст. 5 - 11, ст. 19, ст.ст. 72 - 77, ст. 90, ст. 139, ст. ст. 241 - 246, ст. 250, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя О.В. Дегтярьова