Справа № 826/20046/16
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 січня 2018 року 13 год. 50 хв. № 826/20046/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.»
про стягнення податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі також - позивач або Офіс ВПП) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» (далі також - відповідач або ТОВ «М.С.Л.»), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з наявних банківських рахунків відповідача податковий борг перед бюджетом у сумі 2 136 122,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за ТОВ «М.С.Л.» рахується податковий борг по податку на прибуток підприємства у сумі 2 136 122,52 грн., що виникла у зв'язку з несплатою товариством у добровільному порядку задекларованої ним у поданій до контролюючого органу податковій звітності за півріччя 2017 року з названого податку (реєстр. № від 02.08.2017 року) податкового зобов'язання.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2017 року та від 31.03.2017 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі № 826/20046/16 за вказаним позовом Офісу ВПП, та дану справи призначено до судового розгляду у загальному порядку.

У судовому засіданні 14.11.2017 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю та надав суду додаткові письмові докази, а представник відповідача заперечував проти позову з підстав, наведених у тексті його заперечень від 13.03.2017 року.

14.11.2017 року суд за згодою представників сторін, керуючись ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на вказану дату), ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Шовковична, буд. 50-А) перебуває на обліку в Офісі ВПП як платник податків.

З тексту заяви про уточнення позовних вимог, розрахунку податкового боргу та витягу з інтегрованої картки платника податку на прибуток приватних підприємств (ТОВ «М.С.Л.») вбачається, що за відповідачем станом на 31.08.2017 року обліковується борг перед бюджетом за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код платежу « 11021000») у сумі 2 136 122,52 грн. (сума недоїмки).

Вказана сума податкової заборгованості виникла у зв'язку з неповною сплатою відповідачем самостійно узгодженого податкового зобов'язання у розмірі 2 775 657 грн., задекларованого ним у поданій до контролюючого органу податковій декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2017 року (звітна) (реєстр. № від 02.08.2017 року).

15.03.2016 року Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, правонаступником якого є Офіс ВПП, у відповідності до ст. 59 Податкового кодексу України сформувало та виставило ТОВ «М.С.Л.» податкову вимогу за № 244-11, згідно якої станом на 14.03.2016 року у відповідача обліковувався податковий борг за узгодженими грошовим зобов'язанням з податку на прибуток приватних підприємств на суму 32 078 483,41 грн.

Крім того, 17.03.2016 року заступником начальника Міжрегіонального головного управління ДФС відповідно до ст. 89 Податкового кодексу України прийнято рішення № 5665/10/28-10-25-26 про опис майна, що перебуває у власності платника податків (ТОВ М.С.Л.»), у податкову заставу. На підставі цього рішення про опис майна у податкову заставу податковим керуючим 27.05.2016 року складений акт опису майна за № 21 за підписом представника платника - ОСОБА_1

Зазначені податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу були отримані товариством 21.03.2016 року, про що свідчить наявні у матеріалах справи копії поштових відправлень.

Станом на 31.08.2017 року залишок несплаченої відповідачем суми задекларованого податкового зобов?язання з податку на прибуток приватних підприємств за півріччя 2017року становив 2 136 122,52 грн.

Оскільки зазначена сума заборгованості перед бюджетом ТОВ «М.С.Л.» в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся з даним позовом до суду щодо стягнення податкового боргу за рахунок коштів, наявних на рахунках платника у банківських установах.

Відповідач проти позову заперечував з наступних мотивів: заявлена до стягнення сума заборгованості виникла у зв?язку із застосуванням до ТОВ «М.С.Л.» персональних санкцій та продовженням їх дії на підставі рішень Ради національної безпеки та оборони України (далі - РНБО) від 02.09.2015 року та від 16.09.2016 року, зокрема: у вигляді блокування активів товариства, тимчасового обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном, в тому числі коштами на рахунках у банках, а також зупинення виконання економічних та фінансових зобов?язань. Такі рішення рішень РНБО були введені в дію указами Президента України від 16.09.2015 року № 549/2015 та від 17.10.2016 року № 467/2016. За наведених обставин стягнення коштів з рахунків ТОВ «М.С.Л.» в рахунок оплати податкового боргу по податку на прибуток неможливе, що, у свою чергу, виключає підставу для задоволення позову контролюючого органу.

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 та абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В свою чергу у відповідності до норм абз. 1 п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу норми п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відтак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

За змістом положень Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881), нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Дослідивши та проаналізувавши додані до позову документи, суд дійшов висновку, що задекларована відповідачем у поданій податковій декларації (реєстр. № від 02.08.2017 року) сума податкового зобов?язання з податку на прибуток у розмірі 2 586 122,52 грн. є узгодженою. Дане податкове зобов'язання було нараховане до сплати 19.08.2017 року та часткове сплачено ТОВ «М.С.Л.» в частині суми 450 000,00 грн. Станом на 31.08.2017 року непогашена у встановлений Кодексом строк податкове зобов'язання з названого податку в частині суми 2 136 122,52 грн. набуло статусу податкового боргу.

В силу норм п.п. 95.1 і 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Джерела погашення податкового боргу платника податку визначені нормами статті 87 ПК України. Крім того, в силу приписів пункту 87.9 статті 87 цього Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

В ході розгляду даної справи суд встановив, що застосовані до відповідача персональні санкції на підставі рішень РНБО від 02.09.2015 року та від 16.09.2016 року, які були введені в дію указами Президента України від 16.09.2015 року № 549/2015 та від 17.10.2016 року № 467/2016, були скасовані на підставі рішення РНБО від 28.04.2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». Згідно цього Рішення до ТОВ «М.С.Л.» застосовано нові санкції строком на один рік. Дане рішення РНБО від 28.04.2017 року введено дію указом Президента України від 15.05.2017 року № 133/2017.

Поряд з цим, у судовому засіданні 14.11.2017 року представник позивача надав суду засвідчений витяг з інтегрованої картки платника податку на прибуток приватних підприємств - ТОВ «М.С.Л.» за період з 31.12.21016 року по 30.11.2017 року. За результатами дослідження даних інтегрованої картки платника (відповідача), суд встановив, що станом на 24.10.2017 року заявлена до стягнення сума податкового боргу у розмірі 2 136 122,52 грн. грн. була погашена відповідачем у повному обсязі. А саме сплачені ТОВ «М.С.Л.» упродовж періоду з 01.09.2017 року по 24.10.2017 року кошти на загальну суму 2 166 857,28 грн. (в тому числі: 01.09.2017 року у сумах 70 000,00 грн., 70 000,00 грн., 05.09.2017 року у сумах 70 000,00 грн., 50 000,00 грн.; 07.09.2017 року у сумі 50 000,00 грн., 08.09.2017 року у сумі 50 000,00 грн., 11.09.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 12.09.2017 року у сумі 70 000,00 грн., 13.09.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 14.09.2017 року у сумі 80 000,00 грн., 15.09.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 19.09.2017 року у сумі 40 000,00 грн., 20.09.2017 року у сумах 50 000,00 грн., 66 745,47 грн., 21.09.2017 року у сумі 50 000,00 грн., 22.09.2017 року у сумі 50 000,00 грн., 25.09.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 27.09.2017 року у сумі 50 000,00 грн., 28.09.2017 року у сумі 80 000,00 грн., 02.10.2017 року у сумі 40 000,00 грн., 03.10.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 04.10.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 06.10.2017 року у сумі 50 000,00 грн., 09.10.2017 року у сумі 80 000,00 грн., 10.10.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 12.10.2017 року у сумах 50 000,00 грн., 60 000,00 грн., 13.10.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 19.10.2017 року у сумі 60 000,00 грн., 20.10.2017 року у сумі 60 000,00 грн. та 24.10.2017 року у сумі 330 111,81 грн.) були зараховані контролюючим органом у погашення податкового зобов'язання (недоїмки) у розмірі 2 136 122,52 грн., нарахованого відповідачу до сплати на підставі податкової декларації реєстр. № від 02.08.2017 року.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги те, що заявлена до стягнення сума податкової заборгованості була погашена відповідачем у повному обсязі, що засвідчується наявними матеріалами справи, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог контролюючого органу та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 2, ст. 7, ст.ст. 72 - 77, ст. 139, ст. ст. 241 - 246, ст. 250, ст. 292, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя О.В. Дегтярьова