Справа № 521/20239/17
Суддя: Маркарова С. В.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_______________________________________________________
Номер провадження №2-а/521/110/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

судді - Маркарової С.В.

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Одеської області №328 від 17.10.2017 року;

- зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді апеляційного суду Одеської області на підставі довідки апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року виходячи із суми 29 626 грн., тобто з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту виникнення такого права, а саме: 01.12.2016 року, та проводити відповідні виплати до припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання, що було нараховано з відставкою.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 послалась на те, що з червня 2013 року отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч.ч.1,3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

Згідно довідки апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року за №328 заробітна плата працюючого судді апеляційного суду Одеської області збільшена.

Звернувшись до пенсійного фонду із заявою про перерахунок раніше призначених виплат, ОСОБА_2 отримала відмову обумовлену відсутністю підстав для врахування суми матеріальної допомоги при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач стверджувала, що зазначена відмова пенсійного фонду порушує її права та законні інтереси на належне матеріальне забезпечення.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.

Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є суддею у відставці (посвідчення судді у відставці НОМЕР_1) та з червня 2013 року отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч.ч.1,3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

17.10.2017 року ОСОБА_2 звернулась до управління пенсійного фонду із заявою про призначення та перерахунок пенсії на підставі довідки від 17.10.2017 року за №328.

Рішенням Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 23.10.2017 року за №198106 ОСОБА_2 відмовлено у здійсненні такого перерахунку.

Підставою відмови пенсійний фонд визначив відсутність підстав для врахування суми винагороди інших виплат при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

У відповідності до п.14 ч. 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктами 8 ч. 5 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У відповідності до ч. 7 статті 48 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

У пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судці за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих судців. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення судців, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судці у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч. 3 статті 11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України «Про судоустрій України» треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

У п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів». Згідно ч.1 статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності судців. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосудця.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, за нормами якого позивач був звільнений у відставку та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а також Закон України «Про судоустрій і статус судців» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ, на норми якого посилається відповідач у своїй відмові в перерахунку, містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення судців».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453- УІ (IX розділ4) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус судців» від 07.07.2010 року № 2453-VІ встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У пункті 4 рішення від 08.06.2016 року №4-рп/2016 Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення, зокрема: «частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VІІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус судців» від 7 липня 2010 року №2453-VІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VІІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-УІІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Грошове утримання судді - це його заробітна плата, тобто винагорода за виконану роботу.

Поняття заробітної плати передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці»: заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

З правил вищезазначеної діючої Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до структури заробітної плати.

За нормами ч. 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, вона включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто г складовою грошового утримання судді, тому допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У п.2.1 Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці,затвердженим постановою ПФУ від 25.01.2008р.,із змінами від 11.02.2013р., який діяв на час звільнення позивача у відставку, передбачено надання довідки саме про заробітну плату судді за формою Додатка №2.

Форма довідки про заробітну плату передбачала крім окладу, надбавок, доплат та премій, ще інші виплати.

Вказана редакція довідки була змінена тільки 20.03.2017р..тобто після звільнення позивача у відставку.

Відповідно до п. 4 розділу І зазначеного Порядку у разі, якщо до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додані не всі необхідні документи, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17.112010 року №(2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Згідно зі ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про визнання протиправними дій Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у здійсненні їй перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Одеської області №328 від 17.10.2017 року, зобов'язання Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді апеляційного суду Одеської області на підставі довідки апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року виходячи із суми 29 626 грн., тобто з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту виникнення такого права, а саме: 01.12.2016 року, та проводити відповідні виплати до припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання, що було нараховано з відставкою, є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 8, 9, 11, 19, 159-165, 255 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Одеської області №328 від 17.10.2017 року.

Зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді апеляційного суду Одеської області на підставі довідки апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 року виходячи із суми 29 626 грн., тобто з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту виникнення такого права, а саме: 01.12.2016 року, та проводити відповідні виплати до припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання, що було нараховано з відставкою.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 295, 296 КАС України.

Суддя С.В. Маркарова

повний текст постанови виготовлений 16.01.2018 року