Справа № 813/2151/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року справа № 813/2151/17

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 2144), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, першого заступника начальника Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України начальника штабу ОСОБА_4 про визнання протиправним і скасування дисциплінарного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі Львівський прикордонний загін) (в/ч 2144), в якому просить суд визнати протиправним і скасувати дисциплінарне стягнення від 12.05.2017 «сувора догана», що накладене начальником штабу майором ОСОБА_4 на підполковника ОСОБА_3

Ухвалою від 19.06.2017 позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 04.07.2017 суд відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 03.07.2017 суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду, а також залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, першого заступника начальника Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України начальника штабу ОСОБА_4.

Ухвалою від 02.08.2017 суд зупинив провадження у справі.

Ухвалами від 18.10.2017 суд поновив провадження у справі та відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про заміну відповідача у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказане дисциплінарне стягнення застосовано до позивача безпідставно на фоні особистих неприязних стосунків з його керівництвом з метою створення підстав для подальшого звільнення з Державної прикордонної служби України. Позивач зазначає, що на усне прохання майора ОСОБА_4 він погодився допомогти йому у підготовці проекту підсумкового наказу, тобто у виконанні того завдання, яке мали б виконувати конкретно вказані начальником прикордонного закону виконавці, головним з яких є майор ОСОБА_4 Позивач вказав, що таке завдання не входить до кола його службових обовязків і змусило його використовувати додатковий час поза межами робочого дня. Крім того, позивач вважає безпідставними висновки відповідача про неподання ним проекту підсумкового наказу у встановлений строк. Позивач зазначає, що спочатку контроль виконання висновку службового розслідування для майора ОСОБА_4 начальником Львівського прикордонного загону підполковником ОСОБА_5 встановлено 12.05.2017. Тому, коли 11.05.2017 перший заступник начальника загону начальник штабу майор ОСОБА_4 запитав у позивача, чи підготовлено проект підсумкового наказу за результатами висновку службового розслідування, то у відповідь позивач повідомив, що резолюцією начальника прикордонного загону встановлено строк 12.05.2017, тож проект наказу буде поданий завтра у встановлений строк.

Крім того, на думку позивача, перший заступник начальника загону начальник штабу майор ОСОБА_4 безпідставно вказав, що позивач не надав йому варіант доповідної записки за підсумками контролю системи відеоспостереження ОЧС. З огляду на наведене, позивач вважає, що дисциплінарне стягнення накладено на нього безпідставно, службові обовязки він виконував належним чином, порушення військової дисципліни не вчиняв.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тим, що 11.05.2017 на службовій нараді офіцерів штабу встановлено, що ОСОБА_3 не виконав усне розпорядження першого заступника начальника Львівського прикордонного загону начальника штабу майора ОСОБА_4, за що останнім 12.05.2017 на нього накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана». Відповідач вважає, що притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення виконавчої дисципліни, перший заступник начальника Львівського прикордонного загону - начальник штабу майор ОСОБА_4 діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб визначений законом, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, неупереджено і прав позивача, при цьому не порушував.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, майор ОСОБА_4 подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тим, що 10.05.2017 майор ОСОБА_4 на підставі резолюції начальника прикордонного загону, накладеній на висновку службового розслідування, визначив завдання підполковнику ОСОБА_3 щодо опрацювання проекту наказу за результатами проведення службового розслідування, яке проводилось складом групи до якої від штабу прикордонного загону входив майор ОСОБА_4 та підполковник ОСОБА_3, а також додатково визначив завдання щодо опрацювання варіанту доповідної записки за підсумками контролю системи відеоспостереження ОЧС з метою недопущення порушень законодавства військовослужбовцями прикордонного загону. Вказане завдання позивач у встановлений строк не виконав. З огляду на невиконання позивачем наказу свого безпосереднього керівника щодо опрацювання проекту наказу та варіанту доповідної записки, майор ОСОБА_4 притягнув позивача підполковника ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, наклавши на нього дисциплінарне стягнення сувору догану.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях до неї. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених в письмових запереченнях. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з наступних підстав.

Позивач - підполковник ОСОБА_3 проходить військову службу в Державній прикордонній службі України з 1994 року. Відповідно до посвідчення серії УБД №019419, виданого 19.10.2015 Західним регіональним управлінням ДПС України, є учасником бойових дій, у 2015 році перебував у службовому відрядженні у зоні проведення антитерористичної операції на сході України. З січня 2016 року проходить службу в Львівському прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаді заступника начальника штабу - начальника відділу управління служби штабу Львівського прикордонного загону.

11.05.2017 в присутності офіцерів штабу загону першим заступником начальника загону начальником штабу майором ОСОБА_4 позивачу усно оголошено дисциплінарне стягнення «сувора догана», яке власноручно обліковано майором в службовій картці позивача 12.05.2017 з формулюванням: «за невиконання розпорядження, що виразилось в не опрацюванні наказу про підсумки службового розслідування, та наданні варіанту доповідної записки за підсумками контролю системи відеоспостереження ОЧС».

Спір між сторонами виник з питань правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правовідносини щодо походження військової служби регулюються статутами Збройних Сил України, Законом України «Про військовий обовязок і військову службу», Законом України «Про Державну прикордонну службу України» та відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов'язки визначаються вказаним Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначає, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до дисциплінарної відповідальності.

Функціонування військових формувань держави, дотримання норм військового законодавства, які регулюють права та обовязки військовослужбовців, точне виконання ними своїх обовязків за різними видами юридичної відповідальності.

Виконання обовязків військової служби забезпечується такими видами юридичної відповідальності, як кримінальна, адміністративна, дисциплінарна, матеріальна.

Перебуваючи на публічній службі, військовослужбовці представляють державу, виконують її завдання й функції щодо забезпечення суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. І незважаючи на те, як сприймається відповідальність зазначених субєктів під час вирішення питання про її характер та обсяг, повинен обовязково враховуватися факт перебування вказаних осіб на військовій (державній) службі та особливості наданих їм повноважень.

Згідно з ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а)зауваження; б)догана; в)сувора догана; г)попередження про неповну службову відповідність; д)пониження в посаді; е)пониження військового звання на один ступінь; є)звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж)позбавлення військового звання.

Статтями 83, 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені зазначеним Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

В ст.86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зазначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

У свою чергу, статтею 91 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Згідно з ст.ст.97, 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Суд встановив, що 10.05.2017 майор ОСОБА_4 на підставі резолюції начальника прикордонного загону, накладеній на висновку службового розслідування, визначив завдання підполковнику ОСОБА_3 щодо опрацювання проекту наказу за результатами проведення службового розслідування, яке проводилось складом групи до якої від штабу прикордонного загону входив майор ОСОБА_4 та підполковник ОСОБА_3, а також додатково визначив завдання щодо опрацювання варіанту доповідної записки за підсумками контролю системи відеоспостереження ОЧС з метою недопущення порушень законодавства військовослужбовцями прикордонного загону.

Відповідно до п.40 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 N1242 «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади», якщо доручення надано кільком посадовим особам, головним виконавцем документа є зазначена першою особа, якій надається право скликати інших виконавців та координувати їх роботу.

Згідно з п.п 3.5.6., 3.5.7. наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.05.2004 № 400 "Про введення в дію інструкції з діловодства в Державній прикордонній службі України" вся кореспонденція, одержана управліннями (відділами), повинна бути розглянута начальниками в день її надходження. Начальник управління (відділу) визначає виконавця документа та в належних випадках дає додаткові вказівки.

Статтею 68 Статуту внутрішньої служби ЗС України (далі Статут) визначено: начальник штабу полку в мирний і воєнний час відповідає за організацію та підтримання керування підрозділами; за підготовку штабу і підрозділів, що забезпечують керування полком, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу штабу та безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів.

Начальник штабу полку підпорядковується командирові полку, є його першим заступником і прямим начальником усього особового складу полку.

Статтею 69 зазначеного Статуту визначено, що начальник штабу полку зобов'язаний: узгоджувати роботу заступників командира полку, начальників родів військ і служб; знати про справжній стан справ у підрозділах полку, а також про хід виконання поставлених перед ними завдань.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, щоначальник має право віддавати підлеглому накази і зобов'язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов'язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно з ст.35 Статуту наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв'язку (на що також посилається позивач).

Системний аналіз наведених нормативних положень дає підстави для висновків про наявність у майора ОСОБА_4 правових підстав для залучення до підготовки проекту наказу за результатами проведення службового розслідування будь-кого з інших осіб, не вказаних в резолюції начальника прикордонного загону, зокрема, позивача підполковника ОСОБА_3

Згідно з ст.37 Статуту військовослужбовець зобов'язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов'язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов'язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Суд встановив, що перший заступник начальника прикордонного загону - начальник штабу, майор ОСОБА_4 є безпосереднім керівником підполковника ОСОБА_3 та старшим групи по проведенню службового розслідування. Відповідно, наказ майора ОСОБА_4 є обовязковим для виконання позивачем.

Суд встановив, що ОСОБА_3 усне розпорядження майора ОСОБА_4 не виконав, проект наказу за результатами проведення службового розслідування надав керівництву з порушенням визначених строків. Так, відповідно до вказівки майора ОСОБА_4 вказаний проект необхідно надати до 15.30год. 11.05.2017, а позивач передав його керівництву лише в кінці дня.

Таким чином, позивач не виконав у встановлений строк наказ свого безпосереднього начальника, чим порушив вимоги ст.30 Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Щодо доводів відповідача про неналежну підготовку позивачем варіанту доповідної записки за підсумками контролю системи відеоспостереження ОЧС суд зазначає таке.

Як вбачається з пояснень позивача, 11.05.2017 приблизно о 10.00год оператор підготував, а він передав третій особі майору ОСОБА_4 варіанту доповідної записки за підсумками контролю системи відеоспостереження ОЧС. Вимоги щодо змісту та форми вказаної доповідної записки не встановлені нормативно, а також не були визначені додатково керівництвом позивача.

У судовому засіданні 29.11.2017 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 не пояснив, в чому саме полягає невідповідність доповідної записки, поданої позивачем, поставленому завданню.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними доводи відповідача та третьої особи в частині неналежної підготовки позивачем варіанту доповідної записки за підсумками контролю системи відеоспостереження ОЧС.

Щодо доводів позивача про неприязні стосунки з керівництвом як підставу для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає, що позивач не надав доказів існування таких неприязних стосунків.

Підставами для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначеними статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, є невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Дисциплінарна відповідальність, військовослужбовців настає, за правопорушення, які повязані з виконанням службових обовязків.

Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення. Вказана позиція зазначена у постанові Вищого адміністративного суду України від 21.04.2011 № К-4007/10-С «Про визнання наказів незаконними, поновлення у військовому званні і на посаді».

Відповідно до норм ч.4 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Суд враховує наявність у позивача численних дисциплінарних стягнень, а саме суворої догани, накладеної наказом від 22.12.2016 №1489АГ, попередження про неповну службову відповідність, накладеного наказом від 25.05.2017 №618аг, догани, накладеної наказом від 25.05.2017 №618аг.

З огляду на наведене, суд вважає, що за результатами розгляду стану виконавської дисципліни ОСОБА_3 12.05.2017 позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «Сувора догана» за невиконання розпорядження щодо опрацювання наказу про підсумки службового розслідування та своєчасного подання проекту наказу за результатами проведення службового розслідування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дисциплінарне стягнення від 12.05.2017 «сувора догана», накладене начальником штабу майором ОСОБА_4 на підполковника ОСОБА_3, є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п.12, 13 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Тому, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні позову ОСОБА_3 місце проживання: 79010, м.Львів, вул.Личаківська, 74 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч 2144) 79010, місцезнаходжень: м.Львів, вул.Личаківська, 74, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, першого заступника начальника Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України начальника штабу ОСОБА_4 місце проживання: 79010, м.Львів, вул.Личаківська, 74 про визнання протиправним і скасування дисциплінарного стягнення відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 09.01.2018.

Суддя А.Г.Гулик