Справа № 460/3379/17
Суддя: Кондратьєва Н. А.
Дата ухвалення: 2018-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/3379/17
Провадження №2-а/460/177/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_3про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.08.2017 року керував автомобілем НОМЕР_1, на пл. Міцкевича у м. Львові його наздогнав автомобіль патрульної поліції, подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки, інспектор патрульної поліції у м. Львові лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснив причину зупинки тим, що позивач рухаючись по вул. Гнатюка у м. Львові нібито порушив вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та здійснив рух ліворуч, чим порушив вимоги п.8.4 (г) Правил дорожнього руху України наказові знаки. На підставі цього, лейтенант поліції ОСОБА_3 виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії АР № 631774 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, якою наклав штраф у розмірі 255 грн. З винесеною постановою не погоджується, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, дії інспектора є протиправними, а постанова незаконною та підлягає скасуванню, оскільки місце вчинення зазначено невірно, не конкретизовано по якій вулиці їхав його автомобіль і в якому напрямку, протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова складена без його зауважень та пояснень та конкретної дорожньої обстановки, немає даних чи були свідки, окрім того постанова винесена на місці вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу, тобто інспектор розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, також його не було ознайомлено з правами та не надано можливості скористатися юридичною допомогою. Розгляд справи на місці суттєво порушив його права, оскільки він не мав можливості ними скористатися.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні доводам позовної заяви, зазначив, що добре не орієнтується у м. Львові, дорожнього знаку 4.1 не бачив, чи був він наявний на час, коли йому інкримінують порушення ствердити не може, оскільки інспектор йому наявність дорожнього знаку не довів, через декілька днів він зауважив, що у вказаному місці є дорожній знак 4.1, однак відповідачем не представлено жодних доказів, які підтверджують вчинення правопорушення, просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоч належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у відсутності відповідача не надходило, що дає можливість розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів.

Представник відповідача ОСОБА_4 подала письмові заперечення проти позову у яких зазначила, що згідно чинних вимог законодавства протокол у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не складається, постанова виноситься на місці вчинення правопорушення, у постанові чітко викладені усі відомості, перед винесенням постанови позивачу було розяснено його права,постанова серії АР № 631774 від 09.08.2017 є законною, обгрунтованою та справедливою, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктіввладних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії АР № 631774 від 09.08.2017 р., ОСОБА_2 09.08.2017 о 11 год 05 хв на перехресті вул. Гнатюка-просп. Свободи у м. Львові керував транспортним засобом керував автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимоги дор. Знаку 4.1 «Рух прямо» та здійснив рух ліворуч, чим порушив вимоги п.8.4 (г) ПДР України. За вказане правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з п. 8.4 (г) Правил дорожнього руху України, наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, тягне за собою адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-VІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно з ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Відповідно до п.1, 2 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення без складання протоколу.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач покликається на те, що правил дорожнього руху не порушував, хоча в судовому засіданні зазначив, що дорожній знак 4.1 міг він міг не зауважити, однак інспектор зобовязаний довести йому наявність вказаного дорожнього знаку, суд не приймає до уваги посилань позивача з приводу того, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки доказів на підтвердження цього ним не надано.

Таким чином постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 631774 від 09.08.2017 р винесена поліцейським на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, а тому суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.5, 6, 9, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250 КАС Українисуд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Кондратьєва