Справа № 826/3506/16
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 січня 2018 року 16 год. 05 хв. № 826/3506/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Валендюка Владислава Сергійовича
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - відповідач 1, Фонд) та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни (далі також - відповідач 2, уповноважена особа Фонду Чернявська О.С.), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду Чернявська О.С. щодо не включення позивача до списку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів в процедурі ліквідації банку; зобов'язати уповноважену особу Фонду Чернявську О.С. включити позивача до списку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 являється вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». 23.12.2015 року в газеті «Голос України» було розміщено повідомлення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення ліквідатора, а також про встановлений строк для заявлення кредиторами вимог до Банку. Окремого письмового повідомлення про встановлений 30-ти денний строк для прийняття кредиторських вимог позивач ні від уповноваженої особи Фонду, ні від самого Фонду не отримувала. Через незадовільний стан здоров?я та перебуванні на лікуванні за місцем проживання (с. Коритище, Новоград-Волинського району, Житомирської області) позивач не мала змоги у встановлений 30-ти денний строк особисто звернутися із заявою про визнання кредитором. Натомість така письмова вимога за підписом ОСОБА_1 була надіслана її знайомою на адресу банку поштою 21.09.2016 року, на підтвердження чого позивач надає докази поштового пересилання. Таким чином, позивач вважає, що нею дотримано встановлений строк подання вимог кредитора до банку, а тому бездіяльність уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С., що полягає у не включенні ОСОБА_1 до списку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» є протиправною.

В ході розгляду справи судом до участі у справі в якості співвідповідача залучено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Валендюка Владислава Сергійовича (далі також - відповідач 3).

У призначеному судовому засіданні 05.12.2017 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, а представник відповідача 1 (Фонду) заперечував проти позову з підстав, наведених у текстах його заперечень від 04.07.2016 року та від 04.12.2017 року.

Відповідачі (уповноважені особи Фонду) явку своїх представників не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Натомість у матеріалах справи наявні письмові заперечення представника відповідача 2 від 04.07.2016 року. Зокрема, в тексті своїх заперечень представник Уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. зазначив, що у встановлений законом строк позивач не скористався своїм правом та не звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з вимогою про включення його до реєстру кредиторів. На думку відповідача позивач мав можливість ознайомитися з інформацією про ліквідацію банку, що була розміщена 18.12.2015 року на офіційному сайті Фонду та 23.12.2015 року надрукована в газеті «Голос України» (№ 242). У зв'язку з цим, відповідач 2 вважає наведені позивачем причини пропуску строку на звернення з кредиторськими вимогами до банку неповажними та документально необґрунтованими, та про відсутність факту допущення уповноваженою особою Фонду протиправних дій або бездіяльності по відношенню до позивача.

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України 05.12.2017 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача 1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Суд встановив, що 03.08.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір-заява № 300937/23192/370-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті (далі - договір банківського вкладу). Відповідно до цього договору ОСОБА_1 розмістила у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на вкладному рахунку НОМЕР_1 вклад у сумі 17 000,00 дол. США.

Строк розміщення грошових коштів за вказаним договором банківського вкладу становив з 03.08.2015 року по 07.08.2016 року.

Обставини щодо внесення ОСОБА_1 валютних коштів у зазначеній сумі на відповідний вкладний рахунок підтверджується копіями меморіального валютного ордеру № 17143889 від 03.08.2015 року та виписки ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 15.09.2015 року по 30.04.2016 року, та не заперечується відповідачами.

В подальшому, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено Національним банком України (далі - НБ України) до категорії неплатоспроможних, про що видано постанову Правління НБ України від 17.09.2015 року № 612.

На підставі згаданої постанови Правління НБ України від 17.09.2015 року № 612 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в той же день прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку». Згідно цього рішення виконавчої дирекції Фонду у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду Чернявську О.С. та делеговано останній всі повноваження тимчасового адміністратора банку, строком на три місяці з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року включно.

Згодом відповідно до постанови НБ України від 17.12.2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно.

Публікація відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулася 23.12.2015 року в газеті «Голос Україна» № 242 (6246), про що також було зазначено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (www.fg.gov.ua).

Як стверджував представник відповідача 1 у судовому засіданні 05.12.2017 року, ОСОБА_1 18.01.2016 року отримала через відділення ПАТ «Альфа-банк» суми виплат в межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми коштів за вкладом в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», всього у розмірах 200 000 грн. На підтвердження наведених обставин представником Фонду були надані копії довідки співробітника ПАТ «Альфа-банк» № 87573-23.1 від 24.11.2017 року та заяви на видачу готівки № 294343 від 18.01.2016 року.

Згідно даних банківської виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 15.09.2015 року по 30.04.2016 року, залишок коштів на вкладному рахунку позивача станом на 22.04.2016 року становив 7 968,64 дол. США та був перерахований в дохід банку.

Дані обставини засвідчуються наявними у матеріалах справи та не заперечуються позивачем.

21.01.2016 ОСОБА_1 за допомогою своєї знайомої надіслала на адресу уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. кредиторську вимогу від 19.01.2016 року, за її підписом. У тексті цієї заяви позивач просив відповідача 2 визнати ОСОБА_1 кредитором ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між ОСОБА_1 і Банком, та за всіма іншими видами заборгованості, у сумі всіх належних їй коштів.

Своїм листом від 08.02.2016 року № 3-037000/1777 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявська О.С. повідомила позивача про те, що: «…останнім днем прийому заяв щодо пред?явлення вимог кредиторів до Банку (кредиторських вимог) від фізичних осіб, які подаються ними до Банку особисто або через належним чином уповноваженого ними представника, було 21.01.2016 року. Після зазначеної дати вимоги кредиторів не приймаються в роботу та не вносяться до реєстру кредиторів. Щодо заяв про кредиторські вимоги, які відправлені поштою після 21.01.2016 року (тобто, листи зі штампом поштового відділення місця відправлення з зазначеною на ньому датою після 21.01.2016 року), то такі заяви також не приймаються в роботу та не вносяться до реєстру кредиторів. Щодо заяв про кредиторські вимоги, які відправлені поштою до 21.01.2016 року включно (тобто, листи зі штампом поштового відділення місця відправлення із зазначеною на ньому датою не пізніше 21.01.2016 року), то такі заяви приймаються в роботу до розгляду.

При цьому, відомості щодо прийняття до розгляду кредиторських вимог ОСОБА_1 або залишення їх без розгляду, прийняття рішення по суті таких вимог, відповідач 2 у вказаному листі від 08.02.2016 року не зазначив.

Не погоджуючись за такою відповіддю відповідача 2, та вважаючи свої права і законні інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI)

За змістом ст. 3 цього Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Частинами 1 і 2 ст. 4 Закону № 4452-VI також закріплено, що основним завданням Фонду, зокрема, є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому Законом № 4452-VI, зокрема, здійснює такі функції як: вжиття заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частинами 1 і 2 ст. 26 цього Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Крім того, нормою ч. 5 ст. 26 Закону № 4452-VI передбачено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Механізм визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в межах гарантованої Фондом суми коштів (200 тис. грн.) у загальному передбачений ст. 27 Закону № 4452-VI, згідно із якою уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Впродовж трьох робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, згідно з ч. 17 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноваженою особою Фонду є працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджений Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 «Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за № 1548/21860.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Зі змісту позову вбачається, а позивач в судовому засіданні не заперечував, що заявленні позовні вимоги стосуються права ОСОБА_1 на звернення з кредиторськими вимогами до банку поза межами гарантованої Фондом суми коштів у розмірі 200 тис. грн.

Порядок повернення вкладникам сум коштів, що в силу закону не гарантуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку з ліквідацією банку врегульований нормами ст. 45 Закону № 4452-VI.

Частинами 2, 3 і 5 ст. 45 цього Закону визначено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з положеннями ст. 48 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Уповноважена особа Фонду може здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та/або нормативно-правовими актами Фонду, які є необхідними для завершення процедури ліквідації банку.

За приписами ч. 1 ст. 49 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Надалі протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (ч. 2 ст. 49 цього Закону).

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 зазначеного Закону).

Таким чином, наведеними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із майновими (грошовими) вимогами щодо відшкодування коштів в частині перевещення гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми 200 тис. грн. у зв'язку з ліквідацією банку.

За змістом норм ч.1 ст. 35 Закону № 4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів (в тому числі за вкладами) виключає наявність правових підстав для їх прийняття Фондом або уповноваженою особою Фонду - у разі делегування Фондом останній таких повноважень, за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку (аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.11.2014 року № К/800/16114/14, від 27.05.2015 року № К/800/252/15, від 25.06.2015 року № К/80065105/14 та від 02.06.2016 року у справі № 803/558-15-а).

В ході розгляду справи суд встановив, що про ліквідацію Банку було повідомлено усіх кредиторів банку, у тому числі й шляхом опублікування відомостей в офіційному виданні - газеті «Голос України».

Як зазначає позивач в текстах своєї позовної заяви та додаткових поясненнях, вона скористалася своїм правом та звернулося до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з кредиторськими вимогами від 19.01.2016 року, надіславши їх поштою на адресу Банку 21.01.2016 року. Ця кредиторська вимога позивача була отримана уповноваженою особою Банку 29.01.2016 року. При цьому, оскільки позивач на той час перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом «гострий фаринготрахеіт. Гепортонічна хвороба 1-го степеня» за місцем проживання (с. Коритище, Новоград-Волинського району, Житомирської області), то не мала можливості подати вказану кредиторську вимогу особисто до канцелярії банку.

На підтвердження наведених обставин представник позивача пред?явив у судовому засіданні 05.12.2017 року оригінали кредиторської вимоги ОСОБА_1 від 19.01.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 772 та фіскальних чеків відділення поштового зв?язку, довідки Коритищанського фельдшерського пункту від 25.01.2016 року № 21 та картки хворого стаціонарно на дому ОСОБА_1 за період з 11.01.2016 року по 25.01.2016 року включно (копії перелічених документів залучені до матеріалів справи).

За результатами дослідження наданих позивачем документів, суд дійшов висновку про наявність в матеріалах справи належних доказів, що підтверджують обставини дотримання ОСОБА_1 тридцятиденного строку на заявлення кредиторських вимог до банку.

Достовірність таких доказів (зокрема, шляхом надання суду будь-ким з відповідачів оригіналу поштового відправлення № 772 з усім його вмістом) відповідачами під час судового розгляду справи не спростована.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку, що позивач був повідомлений про ліквідацію банку у встановленому законом порядку та звернувся із заявою про включення його до списку акцептованих вимог кредиторів в установлений Законом термін, а тому уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявська О.С. мала прийняти кредиторські вимоги ОСОБА_1 від 19.01.2016 року до розгляду.

Разом з тим, відповідачі не надали суду документальних доказів прийняття рішення про залишення без розгляду кредиторської вимоги позивача від 19.01.2016 року або прийняття рішення по суті її розгляду.

У зв?язку з цим суд приходить до висновку, що уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявською О.С. в порушення норм чинного законодавства не були вжитті заходи щодо прийняття до розгляду кредиторської вимоги ОСОБА_1 від 19.01.2016 року, чим, на думку суду, допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду такої кредиторської вимоги позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до норм ч. 2 ст. 9, ч. 1 і 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, як відзначає Конституційний Суд України в тексті абз. 10 п. 9 свого рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Указаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин та з метою захисту прав позивача, суд вбачає наявними підстави для виходу за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. у прийнятті до розгляду кредиторської вимоги ОСОБА_1 від 19.01.2016 року, що, в свою чергу, вказує на наявність підстав для прийняття рішення про зобов'язання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка В.С. (як діючого ліквідатора Банку, призначеного згідно рішення виконавчої дирекції Фонду № 1703 від 01.09.2016 року) розглянути по суті такі кредиторські вимоги ОСОБА_1

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 5 - 11, ст. 19, ст.ст. 72 - 77, ст. 90, ст. 139, ст. ст. 241 - 246, ст. 250, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни, що полягає у неприйнятті до розгляду кредиторської вимоги ОСОБА_1 від 19.01.2016 року.

3. Зобов?язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Валендюка Владислава Сергійовича розглянути по суті кредиторської вимоги ОСОБА_1 від 19.01.2016 року.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя О.В. Дегтярьова