Справа № 813/4895/17
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року справа № 813/4895/17

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лунь З.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобов'язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: 80001, Львівська область, м.Сокаль, вул.Б.Хмельницького, 28) звернулася до суду з позовом до Сокальського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: 80001, Львівська область, м.Сокаль, вул.Міцкевича, 6), в якому просить суд зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису №172 від 21.06.1994 книги реєстрації народжень про народження позивача, змінивши відомості про дитину в графі по батькові з «ОСОБА_1» на «Володимирівна».

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила внести зміни в актовий запис про її народження запису №172 від 21.06.1994 книги реєстрації народжень, змінивши відомості про дитину в графі по батькові з «ОСОБА_1» на «Володимирівна». Проте, відповідач відмовив у внесенні змін до актового запису. Відмова мотивована тим, що відповідно до ст. 147 Сімейного кодексу України по батькові особи може бути змінене лише у випадку зміни її батьком свого власного імені або виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про її народження. Зазначену відмову вважає протиправною та такою, що порушує її право на вільний вибір та відновлення національності, тому змушена звертатись до суду із відповідним позовом.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надав.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, оцінивши подані докази, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в Книзі реєстрації народжень 21.06.1994 зроблено відповідний актовий запис №172.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 23.12.2009, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області, в графі відомості про батьків вказано, що батько позивача «Іванський ОСОБА_3 Володимирович», а мати «ОСОБА_1 Оксана Олексіївна».

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 після досягнення шістнадцятиріччя було прийнято рішення змінити своє ім'я по батькові за іменем, як вважає позивач, свого батька - ОСОБА_2, замість імені по батькові, яке було надане їй за іменем ОСОБА_3, позбавленого рішенням суду батьківських прав.

У зв'язку із зазначеним позивач звернулася із заявою до Сокальського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про внесення змін до актового запису №172 від 21.06.1994 книги реєстрації народжень про народження позивача, змінивши відомості про дитину в графі по батькові з «ОСОБА_1» на «Володимирівна».

29.11.2017 Сокальським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області на звернення позивача надано відповідь №4595/02.1-06-18 відповідно до якої відмовлено позивачу у внесенні змін в ім'я по батькові, оскільки відповідно до ст. 147 Сімейного кодексу України по батькові особи може бути змінене лише у випадку зміни її батьком свого власного імені або виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про її народження.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її права та інтереси, тому звернулася до суду з позовом про зобов'язання внести відповідні зміни до актового стану.

При прийнятті рішення суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 6 Закону України, від 01.07.2010 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі по тексту - Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Зі змісту ч. 1 ст. 22 Закону вбачається, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 за № 96/5 (далі за текстом - Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 1.5 Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Абзацом 3 п. 1.5 Правил визначено, що працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника).

В силу п. 1 Положення про паспорт громадянина України, про свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за № 2503-ХІІ, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Згідно з частиною 1 статті 147 Сімейного кодексу України по батькові дитини визначається за іменем батька.

Так, з копії паспорта НОМЕР_3, виданого Сокальським РВ ГУ МВС України у Львівській області 21.06.2010 на ім'я ОСОБА_1 видно, що по батькові позивачки значиться «ОСОБА_1», так як ім'я батька вказано у свідоцтві про народження ( НОМЕР_2 від 23.12.2009) «ОСОБА_3» (ОСОБА_3).

Проте, позивачка у позовній заяві зазначила, що 03 липня 2007 року між її батьками було розірвано шлюб, а 21.10.2009 було зареєстровано шлюб між її матір'ю та ОСОБА_2, після чого її мати змінила прізвище на «ОСОБА_1». Водночас було змінено прізвище позивачки на «ОСОБА_1».

В обґрунтування позовних вимог позивачка також зазначає, що її утриманням та вихованням займався вітчим, ОСОБА_2. Її біологічний батько був позбавлений батьківських прав.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

16 травня 2013 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Гарнага проти України» № 20390/07, яким постановив, що Україна порушила стосовно заявниці статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

Рішення Європейського суду з прав людини набуло статусу остаточного 16 серпня 2013 року.

Відповідно до положень статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім'я, а законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації та зв'язку носіїв певного імені з сім'єю. Державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося необхідним у демократичному суспільстві.

У рішенні Європейського суду з прав людини йдеться й про те, що коли особа в Україні досягає достатньо дорослого віку для того, щоб приймати самостійні рішення щодо зміни імені, вона може зберегти або змінити ім'я, надане їй при народженні. Вартий особливої уваги той факт, що особа може зберегти по батькові, навіть якщо її батько більше не носить імені, від якого походить по батькові. У цьому випадку розірвання традиційного зв'язку між по батькові особи та іменем її батька визнається можливим.

Європейський суд з прав людини константував, що за майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Державні органи не виконали своє позитивне зобов'язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя.

Європейський суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення статті 8 Конвенції.

У відповідності до ст. 2, 10 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і пункту 1 статті 46 Конвенції рішення Європейського суду є обов'язковими для виконання.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку про протиправність відмови Сокальського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що викладена у відповіді на звернення позивача надано №4595/02.1-06-18, відповідно до якої відмовлено позивачу у внесенні змін в ім'я по батькові, а тому необхідно зобов'язати Сокальський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису №172 від 21.06.1994 книги реєстрації народжень про народження ОСОБА_1, змінивши відомості про дитину в графі по батькові з «ОСОБА_1» на «Володимирівна».

Окрім того, оскільки відповідачем не подано суду без поважних причин відзиву на позов, суд кваліфікує таке як визнання позову на підставі ч.4 ст.159 КАС України.

Відповідно до п. 2.13.2 згаданих вище Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: постанова адміністративного суду.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640,00грн.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-263 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати дії Сокальського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в частині відмови ОСОБА_1 в проведенні державної реєстрації зміни по батькові з «ОСОБА_1» на «Володимирівна», оформлені листом-відповіддю №4595/02.1-06-18 від 29.11.2017 протиправними.

Зобов'язати Сокальський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису №172 від 21.06.1994 книги реєстрації народжень про народження ОСОБА_1, змінивши відомості про дитину в графі по батькові з «ОСОБА_1» на «Володимирівна».

Стягнути з Сокальського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640(шістсот сорок)грн. 00коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Лунь З.І.