Справа № 812/1840/17
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 січня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1840/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом комунального закладу "Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування рішення від 15.09.2017 № НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов комунального закладу "Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" (далі Позивач, Школа-інтернат) звернулось до з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску від 15.09.2017 № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що адміністрацією Школи-інтернат в результаті самоперевірки виявлено помилку в перерахуванні внеску на рахунок сплати податку в дохід найманих працівників у розмірі 47190,00 грн, а саме у платіжному дорученні № 200 від 17.03.2015 з призначенням платежу про сплату єдиного внеску невірно вказано рахунок для перерахування податку в дохід найманих працівників. Після виявлення помилки до ДПІ у м. Сєвєродонецьку направлено лист № 99 від 26.02.2016 про повернення помилково сплачених коштів, але відповіді не отримано.

Повторно позивач звертався до ДПІ у м. Сєвєродонецьку листом № 120 від 14.03.2016, а потім до ГУ ДФС у Луганській області листом № 29 від 23.01.2017, у відповідь на який 08.02.2017 кошти у сумі 77190,00 грн перераховано на рахунок Школи-інтернату.

15.09.2017 ГУ ДФС у Луганській області винесено рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 63265,71 грн.

Позивач зазначив, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (частина перша статті 43 Бюджетного кодексу України).

А згідно із частиною пятою статті 45 БК податки і збори (обовязкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно розділу І Положення про єдиний казначейський рахунок, яке затверджено наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122, єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (п.2.1 Положення).

Таким чином, позивач вважав, що усі сплачені податки і збори незалежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок єдиний казначейський рахунок, а зарахування на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

З урахуванням зазначеного позивач просив суд скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску від 15.09.2017 № НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 06.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 12.12.2017.

У судовому засіданні 12.12.2017 за клопотанням представника позивача з метою уточнення обставин справи та надання додаткових доказів у судовому засіданні оголошено перерву до 18.12.2017, про що представників сторін повідомлено під розписку.

У судове засідання 18.12.2017 представник позивача не прибув, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим судом оголошено перерву до 03.01.2018 на 15 годин 00 хвилин, про що представник позивача ОСОБА_1 повідомлений належним чином (а.с. 49).

У судове засідання 03.01.2018 представник позивача повторно не прибув, надіслав клопотання про перенесення слухання справи на іншу дату у зв'язку з тим, що він буде перебувати за межами території України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали, підтримали раніше надані письмові заперечення проти адміністративного позову (а.с. 27-29) та відзив на позовну заяву (а.с. 42-43), просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази суд встановив таке.

Судом встановлено, що Комунальний заклад "Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" (скорочене найменування Школа-інтернат), ідентифікаційний номер 20152692, є юридичною особою, зареєстровано виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, місцезнаходження юридичної особи: м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, 1 (а.с. 54).

У розумінні статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) Школа-інтернат є платником єдиного внеску та на час розгляду справи перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Виключно Законом № 2464 визначається, зокрема, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 8 Закону № 2464 передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 9 Закону № 2464 встановлений порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй (п. 8 ст. 9).

Днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пп. 1 п. 10 ст. 9 Закону № 2464).

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (п. 11 ст. 9 Закону № 2464).

Частиною 12 статті 9 Закону встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 13 Закону № 2464 передбачено, що органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Стаття 25 Закону № 2464 визначає заходи впливу та стягнення, зокрема, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 11 ст. 25);

- орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а саме - накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25);

- про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч. 14 ст. 25).

Судом встановлено, що рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області від 15.09.2017 № НОМЕР_1 до комунального закладу "Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" за несвоєчасну сплату єдиного внеску застосовано штрафні санкцій у розмірі 60695,95 грн за період з 21.01.2016 до 30.01.2016 та нараховано пеню у розмірі 2569,76 грн, а всього застосовано фінансові санкції у сумі 63265,71 грн (а.с. 6).

Розділом VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, передбачено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Тобто, підставою для прийняття рішення про нарахування фінансових санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску є дані інформаційної системи без проведення додаткових перевірок та складання відповідних актів.

Судом під час розгляду даної справи досліджено дані інтегрованої картки обліку єдиного внеску Школи-інтернату (а.с. 31-35).

За даними картки 20.01.2016 на підставі «Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за грудень 2015 року збільшено недоїмку Школи-інтернату на суму 151344,42 грн. З урахуванням наявної переплати станом на початок 2016 року у розмірі 108091,36 грн недоїмка станом на 20.01.2016 становить 43253,06 грн. Платником сплачено 29.01.2016 єдиний внесок у сумі 25916,00 грн та зменшено недоїмку до розміру 17337,06 грн. Повністю зазначена недоїмка погашена 19.02.2016 після сплати 26044.55 грн.

Вказані обставини визнано сторонами під час розгляду справи та додаткового доказування не потребують.

Таким чином, у період з 21.01.2016 до 29.01.2016 позивач мав недоїмку у розмірі 43253,06 грн, а період недоїмки становив 9 днів.

Щодо посилань представника позивача на те, що платником єдиного внеску позивачем платіжним дорученням № 200 від 17.03.2015 сплачено кошти у сумі 47190,00 грн з призначенням платежу про сплату єдиного внеску, суд виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що платіжним дорученням № 200 від 17.03.2015 Позивачем перераховано кошти у сумі 47190,00 грн на рахунок 3355 з призначенням платежу: «сплата єдиного внеску за першу половину березня 2015 року 36,3%» (а.с. 8).

Розрахунковий рахунок 3355 призначений для зарахування в дохід місцевого бюджету податку з дохід найманих працівників.

Факт зарахування 47190,00 грн 17.03.2015 в дохід місцевого бюджету, які надійшли від КЗ "Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" як податок з доходів найманих працівників сторонами не оскаржується.

Помилка у зазначенні невірного рахунку у платіжному дорученні № 200 від 17.03.2015 (рахунок для сплати податку з доходів найманих працівників замість рахунку для сплати ЄСВ) виявлена Школою-інтернатом лише у лютому 2016 року, після чого позивач звернувся до податкового органу з листом № 99 від 26.02.2016 про повернення помилково сплачених коштів на свій власний рахунок (а.с. 7).

Фактично вказаний лист надійшов до ДПІ у м. Сєвєродонецьку лише 29.02.2016, а тому до цього часу податковий орган не знав і не міг знати про те, що позивач помилково сплатив кошти у сумі 47190,00 грн як податок з доходів найманих працівників.

Період, за який застосовано фінансові санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску рішенням від 15.09.2017 № НОМЕР_1 становить з 21.01.2016 до 30.01.2016, тобто до того часу як Школа-інтернат повідомила податковий орган про свою помилку, а тому вказані доводи не стосуються предмету доказування у даній справі.

Інших доводів щодо неправомірності рішення від 15.09.2017 № НОМЕР_1 позивачем у позові не наведено, підстави адміністративного позову під час розгляду справи позивачем не змінювались.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, тому розмір пені за затримку сплати єдиного внеску у розмірі 43253,06 грн за 9 днів повинен становити 389,27 грн, а штраф (20% від суми недоїмки) повинен становити 8650,61 грн.

Згідно розрахунку фінансових санкцій до оскаржуваного рішення від 15.09.2017 № НОМЕР_1 відповідачем дійсно за період з 21.01.2016 по 29.01.2016 нараховано пеню у сумі 389,27 грн та штраф у сумі 8650,61 грн. Крім того, зазначений розрахунок містить інформацію про нарахування Школі-інтернату пені та штрафу за період з 22.02.2016 по 30.01.2016 (а.с. 6 зворот. бік).

Під час розгляду даної справи судом представники відповідача зазначили, що у рішенні від 15.09.2017 № НОМЕР_1 помилково зазначено період застосування фінансових санкцій з 21.01.2016 по 30.01.2016, фактично вказаний період становить з 21.01.2016 по 30.01.2017.

Зазначені посилання суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Рішення приймається за встановленою формою у двох примірниках.

Додатком 12 до Інструкції встановлено форму рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого період, за який здійснюється застосування санкцій є обовязковим реквізитом рішення.

Оскільки в оскаржуваному рішенні від 15.09.2017 № НОМЕР_1 період, за який Школі-інтернату нараховано штраф та пеню визначено з 21.01.2016 до 30.01.2016, то саме за цей період відповідач і мав право нараховувати фінансові санкції.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що платник ЄСВ, отримавши рішення від 15.09.2017 № НОМЕР_1, звертався до Головного управління ДФС у Луганській області листом від 19.09.2017 з приводу незгоди з вказаним рішенням, однак, на вказаний лист надано відповідь не по суті звернення, а лише розяснено порядок оформлення скарги та її подання до органу доходів і зборів вищого рівня (а.с. 13).

Під час розгляду даної справи судом відповідач також жодним чином не усунув виявленої описки в оскаржуваному рішенні щодо періоду, за який застосовано фінансові санкції до позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність оскаржуваного рішення в частині застосування до позивача фінансових санкцій за період з 21.01.2016 до 30.01.2016, який і визначено у рішенні, лише у сумі 9039,88 грн.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що рішення від 15.09.2017 № НОМЕР_1 підлягає скасуванню в частині застосування до Школи-інтернату штрафу у сумі 52045,34 грн (60695,95 грн 8650,61 грн) та нарахування пені на суму 2180,49 грн (2569,95 грн 389,27 грн), тобто застосування фінансових санкцій за період після 30.01.2016.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1600,00 грн (платіжне доручення № 6 від 27.11.2017) (а.с. 2).

Під час розгляду справи суд прийшов до висновку про необхідність скасування рішення від 15.09.2017 № НОМЕР_1 на суму 54225,83 грн з 63265,71 грн, що становить 85,7%.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне присудити позивачеві часткове відшкодування судових витрат зі сплати судового збору у сумі 1371,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги комунального закладу Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області № НОМЕР_1 від 15.09.2017 в частині застосування до комунального закладу Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів штрафних санкцій у сумі 52045,34 грн та нарахування пені у сумі 2180,49 грн, а всього на суму 54225,83 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ідентифікаційний код юридичної особи 39591445) на користь комунального закладу Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 20152692) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1371,20 грн (одна тисяча триста сімдесят одна гривня 20 коп).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України рішення складено у повному обсязі 15 січня 2018 року.

Суддя ОСОБА_4