Справа № 448/19/18
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/19/18
Провадження № 2-а/448/71/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.01.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.

при секретарі Шегинській Л.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

та перекладача Лисенка В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Ірану ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. начальника Мостиського прикордонного загону Чапля В.М. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин Ірану ОСОБА_2 05.01.2018 року о 14 год. 20 хв. спільно із громадянином Іраку ОСОБА_7 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України з Республікою Польща поза пунктом пропуску через державний кордон України в напрямку 508 прикордонного знаку на ділянці відділу прикордонної служби «Шегині» Мостиського прикордонного загону, що на території Мостиського району Львівської області, однак був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на відстані 700 метрів від лінії державного кордону України, чим порушив ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Зазначає, що за результатами з'ясування обставин даного правопорушення було встановлено, що відповідач потрапив на територію України законним шляхом через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль». В своєму поясненні відповідач вказував, що з метою покращення умов життя та працевлаштування мав намір незаконно потрапити на територію ЄС. Однак, знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Вказує, що у зв'язку із закінченням терміну законного перебування на території України, 28.12.2017 року відносно відповідача ОСОБА_2 Васильківським РВ УДМС у Київській області було прийнято рішення про примусове його повернення за межі України із встановленням строку виїзду до 13.01.2018 року та заборонено в'їзд на території України, однак ОСОБА_2 не виконав законних вимог компетентних органів України.

Стверджує, що підставами вважати, що відповідач ОСОБА_2 і в подальшому буде ухилятися від самостійного виїзду за межі України і спробує повторно незаконно перетнути ДКУ є: відсутність законних підстав, які дають право перебувати на території України; відсутність на території України родинних зв'язків, відкритий намір потрапити в країни Західної Європи незаконним шляхом.

З огляду на вищенаведене, просить суд примусово видворити відповідача - громадянина Ірану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., за межі території України, а також затримати такого з метою забезпечення його примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилався на обставини зазначені в позовній заяві. Просив суд примусово видворити громадянина Ірану ОСОБА_2 за межі території України, а також затримати такого з метою забезпечення примусового видворення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що з метою пошуку роботи намагався потрапити у країну Євросоюзу, однак при намірі перетнути державний кордон України його затримали прикордонники. Пояснив, що не хоче повертатись на батьківщину. Просив видворити його в Республіку Туреччину чи будь-яку іншу країну, однак не в Іран. Зазначив, що в Україні звертався із заявою про надання йому статусу біженця, однак у задоволенні вказаної заяви йому було відмовлено та прийнято рішення про примусове його повернення з України із забороною на в'їзд в Україну строком на 3 роки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянин Ірану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. - відповідач у справі, потрапив на територію України законним шляхом через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль».

В подальшому, у зв'язку із закінченням терміну законного перебування на території України, рішенням Васильківського РВ УДМС України у Київській області від 28.12.2017 року за №19 «Про примусове повернення з України», відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язано примусово покинути територію України в строк до 13.01.2018 року. Окрім цього, вказаним рішенням відповідачу заборонено в'їзд в Україну строком на 3 роки.

Як вбачається з матеріалів справи вищевказане рішення відповідачем - громадянином Ірану ОСОБА_2, виконано не було.

Встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 05.01.2018 року о 14 год. 20 хв. спільно із громадянином Іраку ОСОБА_7 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України з Республікою Польща поза пунктом пропуску через державний кордон України в напрямку 508 прикордонного знаку на ділянці відділу прикордонної служби «Шегині» Мостиського прикордонного загону, що на території Мостиського району Львівської області, однак був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на відстані 700 метрів від лінії державного кордону України, чим порушив ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 09.01.2018року відповідача ОСОБА_2 за вищевказане діяння визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 гривень.

Як відомо із матеріалів справи, Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов'язки, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, позивачем доведено суду факт незаконного перебування відповідача - громадянина Ірану ОСОБА_2 на території України. Суд, врахувавши те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, беручи до уваги відсутність у нього документів, які б надавали йому право перебувати на території України, враховуючи наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача, визнає переконливими твердження позивача про існування обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ОСОБА_2 ухилятиметься від виконання рішення про повернення до країни походження.

З урахуванням встановлених обставин у справі, аналіз наведених норм з точки зору послідовності їх викладення, внутрішнього взаємозв'язку та наслідків застосування дає обґрунтовані правові підстави для задоволення даного позову в цій частині.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відносно громадянина Ірану ОСОБА_2 обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі території України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача ОСОБА_2 поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Щодо позовних вимог в частині затримання відповідача ОСОБА_2 з метою забезпечення його примусового видворення, то з даного приводу слід зазначити таке.

Згідно із п.1 ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для затримання відповідача ОСОБА_2 з поміщенням такого до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

У відповідності до пункту 3 частини 2 статті 371 КАС України дане рішення в частині примусового видворення, як вважає суд, слід звернути до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 257, 241, 244, 246, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Ірану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Тегеран Республіки Ірану, - за межі території України.

Затримати громадянина Ірану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Тегеран Республіки Ірану, з метою забезпечення його примусового видворення, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців.

Рішення в частині примусового видворення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя (підпис) Ю.В.Кічак

З оригіналом згідно :

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак