Справа № 753/15861/17
Суддя: Вовк Є. І.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/589/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_2 до "ДЕІ у Тернопільській області", ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві щодо скасування постанови від 18.03.2016 року,

Встановив:

У 2017 році позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом, зокрема щодо скасування постанови "ДЕІ у Тернопільській області" від 18.03.2016 року з посиланням на норми ст.19 КАС України, яка регламентує територіальну підсудність адміністративних справ, проте без врахування положень спеціальних норм ст.18 КАС України, яка регламентує предметну підсудність адміністративних справ та застосовується у сукупності з іншими нормами КАС України.

Вивчивши наявні матеріали, позовні вимоги та їх обгрунтування, вважаю, що вказана справа не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Так, ст.18 КАС України встановлено наступне.

1. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті;

6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

2. Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи:

1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам;

2) про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням;

3) щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

3. Справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб (які не вказані сторонами за вищевказаним позовом) місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Враховуючи викладене, склад вищевказаних суб"єктів оскарження та правову природу вищенаведеного змісту позовних вимог вважаю, що вказаний спір за предметною підсудністю підсудний відповідному Окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З положень ч.6 ст.108 КАС України вбачається, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, вивчивши наявні в провадженні матеріали, враховуючи положення п.6) ч.3 ст.108 КАС України вважаю, що позовну заяву належить повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.18, 108 КАС України,

Ухвалив:

Повернути позовну заяву ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів.

Суддя: