Справа № 813/3126/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року справа № 813/3126/17 зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шийовича С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №55884-13 від 07.07.2017 про нарахування позивачу податкового зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" на суму 25000,00грн.

Ухвалою від 08.09.2017 суддя відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 08.09.2017 суддя закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржене податкове повідомлення-рішення відповідач прийняв з порушенням строків прийняття та надсилання (вручення) податкових повідомлень - рішень. Позивач зазначив, що податкові повідомлення - рішення про сплату суми платежу "Транспортний податок з фізичних осіб" надсилаються (вручаються) платнику податку за місцем його реєстрації до 01 липня базового податкового періоду. Проте, оскаржене податкове повідомлення - рішення відповідач виніс 07.07.2017, а позивач отримав його лише 28.07.2017. Крім того, позивач посилається на те, що Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області не приймала рішення щодо встановлення транспортного податку на 2017 рік, що на переконання позивача не покладає на нього обов'язку його сплати.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тим, що п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст.267 Податкового кодексу України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 вказаної статті є об'єктами оподаткування. Перелік таких транспортних засобів відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України, визначений Міністерством економічного розвитку і торгівлі України. 01.01.2016 набрав чинності Закону України №909-VІІІ від 24.12.2015 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпеченості збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", яким внесено зміни у ст. 267 Податкового кодексу України. Згідно з положенням п.п. 267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового звітного року. Тобто з 01.01.2017 платниками транспортного податку є власники автомобілів, вартість яких перевищує 1200000грн. Відповідно до розрахунку Міністерства економічного розвитку і торгівлі автомобіль позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки його вартість перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017. Вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення №55884-13 від 07.07.2017 є правомірним та прийнятим відповідно до вимог чинного законодавства України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що у власності ОСОБА_3 перебуває легковий автомобіль марки LAND ROVER, об'єм двигуна 4398 куб. см., 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

07.07.2017 ГУ ДФС у Львівській області на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України прийняло податкове повідомлення-рішення №55884-13, яким позивачу визначило суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок фізичних осіб в розмірі 25000,00грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням №55884-13 від 07.07.2017, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції норм Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) введено новий податок на майно, що складається, у тому числі - з транспортного податку.

В свою чергу, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016" від 24.12.2015 №909-VІІІ внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016.

За приписами ст.265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 п.267.2 вказаної статті є об'єктами оподаткування.

Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Львівській області №55884-13 від 07.07.2017, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2017 у сумі 25000,00грн.

Вказане повідомлення-рішення прийнято відповідачем у зв'язку з тим, що позивач є власником транспортного засобу, який є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України.

Об'єктом оподаткування Податкового кодексу України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №909-VIII від 24.12.2015 року) стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).

Мінекономрозвитку відповідно до вказаної Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики).

Відповідно до пункту 2 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403.

В пункті 4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Згідно з пунктом 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до пункту 14 Методики передбачено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

На виконання вимог вказаної Методики, Мінекономрозвитку подало ДФС України інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

Тобто, 750 розмірів мінімальної заробітної плати, станом на 01 січня податкового (звітного) року складає - 1200000 грн.

Отже, об'єктом оподаткування у 2017 році стали легкові автомобілі, середньо ринкова вартість яких становить понад 1200000,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 вказаної статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 вказаної статті (пункту 267.4).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (підпункт 267.7.1).

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункту 267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у фізичних осіб, що мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, виникає обов'язок зі сплати транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль.

Згідно з інформацією з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в розділі "Транспортні засоби: розрахунок вартості", середньоринкова вартість легкового автомобіля марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, 2013 року випуску становить 2061387,72грн.

Таким чином, суд встановив, що належний позивачеві автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 4398 куб. см., та вартістю 2061387,72грн є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році відповідно до приписів статті 267 ПК України.

До того ж, суд вважає за доцільне наголосити, що за державою (в особі органу законодавчої влади) визнається право вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, з метою встановлення правил сплати податків чи інших зборів (в тому числі і підстав для звільнення від їх сплати), а суд не наділений повноваженнями доповнювати діюче законодавче регулювання своїми рішеннями і встановлювати додаткові підстави для звільнення від сплати транспортного податку, з огляду на відсутність таких норм у податковому законі.

Пунктом 4.3 ст.4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

Суд встановив, що Зимноводівська сільська рада Пустомитіського району Львівської області не приймала рішення щодо встановлення транспортного податку на 2017 рік.

Проте, з 2016 року об'єктом оподаткування транспортним податком є автомобілі, що використовувалися до 5 років та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, сплата податку щодо яких є обов'язковою відповідно до вимог Податкового кодексу України та справляється незалежно від прийняття відповідною радою рішення про встановлення такого податку (у разі прийняття сільською, селищною або міською радою відповідного рішення - у розмірі визначеному відповідною радою, а у випадку неприйняття такого рішення - виходячи з норм Податкового Кодексу України із застосуванням їх мінімальних ставок).

Крім того, згідно з п.4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до норм Податкового Кодексу України Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Таким чином, транспортний податок незважаючи на те, що він належить до місцевого податку, не є таким, що встановлюється саме місцевим органом самоврядування, оскільки визначений та встановлений Верховною Радою України. Тому, повноваження на встановлення податку з усіма його критеріями та елементами є виключною компетенцією Верховної Ради України.

При цьому, суд зазначає, що питання щодо застосування до спірних правовідносин приписів п.12.3, п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України стосовно прийняття рішення про встановлення місцевого податку, його офіційного оприлюднення відповідним органом місцевого самоврядування, набрання чинності такого рішення, який є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками, не має правового впливу на транспортний податок, з огляду на різне правове навантаження, та регулювання суспільних інтересів в сфері податкового законодавства, у тому числі, за органом, котрий встановлює податок, час введення його в дію, та застосування.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем строків прийняття та надсилання (вручення) оскарженого податкового повідомлення - рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України податкове повідомлення - рішення про сплату суми податку та платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Суд встановив, що відповідач прийняв оскаржене податкове повідомлення - рішення 07.07.2017, а позивач його отримав 28.07.2017. Тобто з порушенням строків, встановлених пп.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України.

Проте, суд зазначає, що порушення строку прийняття податкового повідомлення-рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності такого рішення. Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов'язання платника податків, суму такого зобов'язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його прийняття.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно визначив позивачу грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 25000,00 грн. і виніс оскаржене податкове повідомлення-рішення. Тому, порушення відповідачем строків прийняття та надсилання податкового повідомлення - рішення не може бути достатньою підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, відмовити повністю.

Судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений і підписаний 09.01.2018.

Суддя А.Г.Гулик