Справа № 328/2196/17(2-а/328/94/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2018 рокусправа № 328/2196/17(2-а/328/94/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання Лащенко Р.В., з участю представника відповідача Куртмоллаєва А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року у справі №328/2196/17(2-а/328/94/17) (головуючий суддя у 1 інстанції Погрібна О.М., постанова ухвалена в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області в м.Токмак 12 жовтня 2017 року, повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 року) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи, що настала внаслідок травми, контузії та захворювання, отриманих під час виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- скасувати протокол засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги № 73 від 07 липня 2017 року в пункті 24, щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та провести виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, у розмірі: 290 000 грн. (двісті дев`яносто тисяч) та стягнути з Міністерства оборони України на користь позивача судові витрати, а саме 1500 грн. - витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є особою, якій встановлено статус інваліда війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням від 05 жовтня 2016 року. Він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України, з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, проте у виплаті одноразової грошової допомоги йому було відмовлено, оскільки ним не подано документ, що свідчить про обставини поранення. Вважає вказані дії Міністерства оборони України протиправними, таким, що не відповідають вимогам постанови КМУ № 975, оскільки ним зібрано увесь можливий пакет документів, для призначення і виплати одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року позовні вимоги - задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, викладене у пункті 24 протоколу № 73 від 07 липня 2017 року щодо відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги правомірними, оскільки заявник не надав до заяви про виплату допомоги документу про отримання травми, яке не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Комісія Міністерства оборони України діяла відповідно до Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 року №64 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 року за №1497/29627.

Зауважив, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Представник відповідача в судовому доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надав, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представник відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що ОСОБА_1 в період часу з 07 лютого 1985 року по 02 листопада 1986 року проходив військову службу в лавах Збройних сил, на території Афганістану (ДРА) у складі обмеженого контингенту радянських військ, на посаді рядового складу, що підтверджується довідкою Токмацького об`єднаного міського військового комісаріату від 13.06.2016 року.

Відповідно до Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63, на території Афганістану (ДРА) в період з квітня 1978 року по грудень 1999 року велись бойові дії. Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ОСОБА_1 визнано учасником бойових дій.

Зазначене також підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 .

Висновком спеціаліста Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи у галузі судово-медичної експертизи від 22.06.2016 року №1625/Ж за результатами огляду позивача встановлено обставини та період (1985 рік) отриманого поранення, а саме: описані рубці в лобній ділянці зліва, в лобній ділянці справа, на тильно-зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на передній поверхні лівої гомілки, в верхній третині, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній поверхні правої гомілки в верхній третині є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1985 році.

Згідно копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 20.07.2016 року за № 3182, вогнепальні осколкові поранення голови, лівої верхньої кінцівки, обох нижніх кінцівок (контузія 1985 року) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , наслідком яких стали рубці в зазначених ділянках, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро судово-медичної експертизи № 1625/ж від 22.06.2016 року та які у подальшому призвели до розвитку: "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (контузії 1985 року) у вигляді посттравматичної та дициркуляторної енцефалопатії 2-3 ст., з двобічною пірамідною недостатністю, вираженим церебростенічним синдромом, вегето-судинною дисфункцією, мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю, прогресуючий кризовий перебіг. Післятравматичного церебрального арахноїдиту (1985 року) з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, частими (1-2 р/тиждень) лікворо-гіпертензивними кризами, центральною вестибулярною дисфункцією 2-3 ст., стійко вираженим цефалгічним, вестибулоатактичним синдромом. ІХС; атеросклеротичного кардіосклероз, СН 2А. Гіпертонічної хвороби II ст.", підтверджується медичними документами, - поранення, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії АВ № 0679220 від 05.10.2016 року, 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 , первинно встановлена друга група інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, безтерміново.

05.10.2016 року Управлінням соціального захисту населення Токмацької райдержадміністрації Запорізької області позивачу було видано посвідчення серії НОМЕР_2 інваліда 2 групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України до ветеранів - інвалідів війни.

15 грудня 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги..

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.11.2016 року документи надані позивачем3 були йому повернуті для доопрацювання, оскільки в них відсутня довідка про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Зазначені дії ІНФОРМАЦІЯ_1 були оскаржені позивачем і за результатами розгляду його позовної заяви постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року у справі № 331/885/17, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2076 року, такі дії визнані неправомірними, ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2017 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 р. відмовлено за необгрутованістю.

На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року, Міністерством оборони України заява позивача про призначення одноразової грошової допомоги з доданими документами була розглянута та 11 липня 2017 року Міністром оборони України було затверджено протокол від 07 липня 2017 року за № 73, відповідно до якого ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги було зазначено те, що позивачем: «не подано документ, що свідчить про обставини поранення».

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 4 липня 2012 року, яка діяла на час встановлення позивачеві вперше інвалідності 2 групи, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Відповідно до п. 4 п. 2 ст. 16, підпункту «б» частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно із п.б ч.1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України від 4 липня 2012 року, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Відповідно до ч.2 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі за текстом - Порядок № 975).

Згідно з п.2 Порядку № 975, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пп.1 п. 6 зазначеного вище Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, зокрема, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктом 3 Порядку № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З огляду на вищевикладені норми, право на отримання одноразової допомоги, передбаченої п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України від 3 листопада 2006 року у позивача виникло з дня встановлення МСЕК другої групи інвалідності, тобто з 05 жовтня 2016 року.

Оскільки інвалідність ІІ групи позивачу встановлено після звільнення з військової служби та набранням чинності Законом України від 04 липня 2012 року №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, що визначають розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги, інвалідність настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, отже позивач має право на отримання одноразової допомоги у розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду України від 10 червня 2014 року у справі № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року у справі №21-183а13.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Наказом Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року № 168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» (далі - Наказ МО № 168) у Міністерстві оборони України створена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії (голова) входить заступник Міністра оборони України.

Згідно з цим наказом МО № 168 відповідну пропозицію для вирішення питання позивача (позитивну чи негативну) повинна надати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. За наслідком розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення.

Отже, пропозиція цієї комісії у формі протоколу засідання, затвердженого Міністром оборони України, і є рішенням.

Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржене в установленому порядку.

Враховуючи те, що у 2016 році позивачу вперше встановлено ІІ групу інвалідності, з 05 жовтня 2016 року він набув право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII.

У постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) Верховний Суд України зазначив, що підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.

Доводи відповідача щодо того, що позивачем не подано документ, що свідчить про обставини поранення, є необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у тому числі військовим квитком позивача, довідкою Токмацького об`єднаного міського військового комісаріату від 13.06.2016 року, відповідно до якої позивач в період часу з 07 лютого 1985 року по 02 листопада 1986 року проходив військову службу в лавах Збройних сил, на території Афганістану (ДРА) у складі обмеженого контингенту радянських військ, на посаді рядового складу; висновком спеціаліста Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи у галузі судово-медичної експертизи від 22.06.2016 року № 1625/Ж , яким за результатами огляду позивача встановлено обставини та період (1985 рік) отриманого поранення, а також випискою з акту огляду МСЕК серії АВ № 0679220 від 05.10.2016 року, відповідно до якої позивачу встановлена IІ група інвалідності безтерміново, у зв`язку з пораненням (контузією) захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до п. 21.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі по тексту - Положення № 402) причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Відповідно до п. 21.7 Положення № 402, постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 (0169-01), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2 (0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при подачі заяви та документів про виплату одноразової грошової допомоги був наданий висновок фахівця у галузі судово-медичної експертизи від 15 вересня 2011 року про обставини поранення.

Пунктом 21.21. Положення № 402 виначено, що - за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців-учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн (63-94-п), посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Саме в такому порядку встановлювався причинний зв`язок отримання поранення позивачу, тому посилання представника Міністерства оборони України на відсутність серед документів, поданих для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, довідки або документу про причини та обставини поранення є безпідставними, необґрунтованими та протиправними.

Таким чином, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок на підставі військово-облікових, військово-медичних, медичних документів, що поранення, контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Слід зазначити, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), на яку посилається представник відповідача, наведена у додатку № 5 до Положення 402, відповідно до якої визначаються обставини отримання поранення, видається лише з 14 серпня 2008 року, коли МО України було видано Наказ № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», а поранення, контузію та захворювання позивач отримав у 1985 році і на той період зазначеної форми довідки не існувало.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України, затверджене протоколом № 3182 від 20.07.2016 року, яким встановлено, що отримані позивачем поранення, контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, є належним документом, що свідчить про причини та обставини контузії і захворювання.

Отже, матеріалами справи підтверджується той факт, що інвалідність позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. При цьому, відповідачем всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України не спростовано їх достовірності.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем був наданий повний перелік документів згідно Порядку 975, а Міністерством оборони України безпідставно відмовило позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

У відповідності зі ст.19 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

З наведених обставин, рішення відповідача щодо відмови в призначені та виплаті одноразової грошової, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є протиправними та підлягає скасуванню.

Частиною 6 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко передбачено, що обов`язок щодо призначення і виплати вказаної допомоги покладено на Міністерство оборони України.

Суд також враховує ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), яка гарантує, що кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, що дають найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином колегія суддів погоджується з тим, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку буде саме визнання протиправним рішення Міністерства оборони України щодо не призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, отриманого під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», скасування зазначеного рішення Міністерства оборони України та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та вчинити дії щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки постанова суду першої інстанції в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, сторонами не оскаржується, колегією суддів в цій частині постанова не переглядається та залишається без змін.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року у справі №328/2196/17(2-а/328/94/17) - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 09 січня 2018 року, в повному обсязі постанова складена 11 січня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва