Справа № 219/14114/17
Суддя: Дубовик Р. Є.
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 просить визнати дії Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про припинення виплати пенсії неправомірними; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію з 01.07.2016 року, посилаючись на те, що він перебуває на обліку у відповідача та до липня 2016 року отримував пенсію. З 01 липня 2016 року йому припинено виплату пенсії. Вважає, дії відповідача такими, що порушують його права як громадянина України та позбавляють його права на соціальний захист.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1, в яких зазначив, що виплата пенсії позивачу не проводилась з 01 липня 2016 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 18.02.2016 року «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування». Для поновлення виплат пенсії позивачу необхідно звернутися до Бахмутського обєднаного УПФУ Донецької області особисто з переліком документів. До теперішнього часу позивач до Управління з відповідною заявою для продовження виплати пенсії не зверталась. З огляду на зазначене Фонд вважає, що діяв у відповідності до законодавства та правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, відповідно довідки від 26.02.2015 року № НОМЕР_1, ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території м. Єнакієве до м. Бахмута Донецької області.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бахмутському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком, що не спростовується відповідачем, та до 01.07.2016 року позивач отримував пенсію за віком.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 цього закону

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону № 10578-1V.

Проте, рішення відповідачем щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося, відповідачем з цього приводу доказів не надано.

Згідно з п. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

07.11.2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області (далі - Порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних,релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 р. у справі про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивача є протиправними, а тому відповідача слід зобов'язати поновити позивачу виплату пенсії за віком з липня 2016 року.

Отже, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ст. 371 КАС України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 9,245,246,263, 371 КАС України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 липня 2016 року.

Зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату належної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, пенсії з 01 липня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Повне судове рішення складено 04 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.Є. Дубовик