Справа № 200/16231/17(2-а/200/1191/17)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2017 року справа № 200/16231/17(2-а/200/1191/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.,

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2017 (суддя Єлісєєва Т.Ю.)

у справі № 200/16231/17(2-а/200/1191/17)

за адміністративним позовом ОСОБА_2

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

"21" вересня 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, стажу роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ у період з 01.06.1984р. по 16.04.1994р., часу служби в лавах ОСОБА_3 з 02.05.1978р. по 24.04.1980р., половини терміну навчання (денна форма) у Харківському юридичному інституті (з 01.08.1980р. по 27.06.1984 р.р.), зобов'язати відповідача призначити та нарахувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 27 травня 2017 року з урахуванням раніше здійснених виплат, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 640 грн. за сплачений судовий збір.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 р. у справі № 200/16231/17(2-а/200/1191/17) адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Не погодившись з постановою суду, Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Дніпрі подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 р. у справі № 200/16231/17(2-а/200/1191/17), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 18.04.1994р. позивач обраний суддею Алчевського міського суду Луганської області. 02.06.2004р., відповідно до Постанови Верховної Ради України від 20.05.2004р. обраний суддею вказаного суду безстроково. 14.04.2015р. він зарахований суддею Кіровського районного суду м.Дніпропетровська за переведенням з Алчевського міського суду Луганської області відповідно до Указу Президента України від 07.04.2015 р. № 203/2015 «Про переведення суддів».

Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.05.2017р. позивач звільнений з посади судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у звязку з поданням заяви про відставку, у звязку з чим наказом в.о.голови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.05.2017р. його відраховано зі штату вказаного суду.

02.06.2017р. позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши відповідні документи про свою роботу як на посаді судді з 18.04.1994р. по 26.05.2017р., так і на посаді слідчого в органах внутрішніх справ у період з 01.08.1984р. по 16.04.1994р., про проходження строкової служби в Збройних силах з 02.05.1978р. по 05.05.1980р., та термін навчання (денна форма) у Харківському юридичному інституті (1980-1984 р.р.). Просив призначити грошове утримання в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відповідно до пункту 34 розділу ХІІ Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

В подальшому позивач знову звернувся до відповідача 04.07.2017 р. з письмовою заявою про призначення йому вказаного довічного грошового утримання, де знову звертав увагу на обовязковість врахування до стажу роботи на посаді судді службу в Збройних силах (1978-1980 р.р.), терміну навчання (денна форма) у Харківському юридичному інституті (1980-1984 р.р.), роботу на посаді слідчого в органах МВС (1984-1994 р.р.).

З відповіді відповідача від 21.08.2017р., протоколу № 2814 «Про призначення пенсії» від 29.06.2017р. вбачається, що з 27.05.2017 р. позивачу призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з страхового стажу роботи суддею 23 роки 01 місяць 11 днів.

Не погодившись з позицією відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів доходить наступних висновків.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №3-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз.2 р. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р., судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За змістом абз.2 п.3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтями 58 та 64 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи; конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно ж до статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з п.8 ч.4 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 вказаної статті Закону).

Враховуючи вищенаведені положення законодавства України, суд апеляційної інстанції виходить із обґрунтованості висновку суду першої інстанції стосовно того, що до стажу роботи позивача на посаді судді відповідно до постанови КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», враховуючи, що позивач має стаж роботи безпосередньо на посаді судді понад 10 років, повинен бути зарахований календарний період проходження строкової військової служби, 02.05.1978р. по 05.05.1980р. та половина періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту, , з 01.09.1980р. по 27.06.1984р.

З огляду на викладене, оскаржувані позивачем дії субєкта владних повноважень є протиправними та не ґрунтуються на приписах, встановлених відповідними нормативно-правовими актами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 р. у справі № 200/16231/17(2-а/200/1191/17) - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 р. у справі № 200/16231/17(2-а/200/1191/17) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбачені ст. 329 КАС України.

Повну постанову складено 15 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко