Справа № 404/5489/17
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/5489/17
Номер провадження 2-а/404/42/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2018 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань Ткачук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницькому ДПП лейтенанта поліції Шепель Яни Вікторівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Кіровський районний суд міста Кіровограда з позовом до заявленого суб'єкта оскарження, в якому просить: скасувати постанову серії АР №805414 від 01.09.2017 року в справі про адміністративне правопорушення про застосування до нього адміністративного стягнення в виді штрафу за обвинуваченням по ч. 1 ст. 126 КУпАП; визнати оскаржувані дії відповідача протиправними; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник інспектора поліції надав відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, у задоволенні позову просить відмовити.

Вивчивши зміст і підстави заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, з'ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Зі змісту винесеної відповідачем постанови серії АР №805414 від 01.09.2017 року, убачається що: позивач того ж дня, о 10-25 год. керуючи транспортним засобом «?Mitsubishi ASX» державний номер НОМЕР_1 в м. Кропивницький на перехресті вул. Вокзальна та вул. Ак. Корольова, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, а саме безпосередньо на виїзді та під час перевірки документів, водій не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, а саме «В», чим порушив п. 2.1 в Правил дорожнього руху України.

Для забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п. 9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно наказу МВС України від 06.11.2015 року № 1376 з подальшими змінами, бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача - зобов'язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. «а» п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. «в» п.2.4 ПДР України у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Проте, в оскаржуваній постанові, інспектор ставить в провину позивачу порушення саме п. «в» п.2.4 ПДР України, а в самій постанові вказує, що водій не надав для перевірки посвідчення водія на вимогу інспектора, що є порушенням п. «а» п.2.4 Правил дорожнього руху.

Все це вказує, що інспектор помилково кваліфікував дії водія, вказавши пункт Правил дорожнього руху, який не має жодного відношення до інкримінуємого правопорушення.

Дотримуючись умов ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови, яка не може бути визнана як належний та допустимий доказ. Оскаржуване рішення винесено з обмеженням прав особи на захист.

Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а подальший захист прав і свобод особи забезпечено в суді при оскарженні дій чи рішень суб'єкта владних повноважень.

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З відео вбачається, як позивач беззастережно визнав допущений ним проступок, розкаявся та негайно усунув допущені порушення, надавши інспектору потрібні документи, до адміністративної відповідальності притягується вперше, має утриманців, працює, інспектор поліції негайно припинив адміністративне правопорушення без настання негативних наслідків, тобто охоронюваним суспільним інтересам завдано незначної, - малозначної шкоди, порушення мало нетривалий характер, тому не обмежило прав та законних інтересів інших учасників дорожнього руху.

Суд відмовляє у закритті провадження у справі, оскільки відповідно до ч.2 ст.19 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а тому прийняття рішення щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган чи повноважена особа, яка вирішує питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім цього, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницькому ДПП лейтенанта поліції Шепель Яни Вікторівни, оскільки позивачем не доведено, що дії інспектора при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення були протиправними.

За вказаного, адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 72, 171, 229, 241, 295 КАС України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому ДПП лейтенанта поліції Шепель Яни Вікторівни ухвалену в справі про адміністративне правопорушення 01.09.2017 року, стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, змінити в частині виду застосованого адміністративного стягнення.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та застосованого до нього адміністративного стягнення у виді штрафу, обмежившись усним зауваженням.

Відмовити у задоволенні решти заявлених позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровського Є. В. Завгородній

районного суду

м.Кіровограда