Справа № 826/5437/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5437/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, в якому просив: - визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.03.2017р. ВП № 53500600 про закінчення виконавчого провадження; - зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити виконання виконавчого листа № 826/17985/15 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 27.12.2016р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.03.2017р. ВП № 53500600 про закінчення виконавчого провадження.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2016 № 826/17985/15 залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016р., позов ОСОБА_6 до Державної виконавчої служби України (Міністерства юстиції України) про зобов'язання виконати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2012р., відповідно до виконавчого листа від 13.11.2012р. в частині зобов'язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу - задоволено частково. Зобов'язано Міністерство юстиції України вжити всіх необхідних заходів на виконання виконавчого листа від 13 листопада 2012 року в частині зобов'язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплату ОСОБА_6 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_6 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2009 в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297 (2а-6163/08).

27.12.2016р. Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист в адміністративній справі № 826/17985/15 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2016р.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.03.2017р. відкрито виконавче провадження № 53500600.

На підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 23.03.2017р. про закінчення виконавчого провадження № 53500600.

Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 26 Закону передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Приписи ч. 2 ст. 39 Закону визначають, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Наведені норми права закріплюють імперативний обов'язок державного виконавця прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження, зокрема, у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2016р. № 826/17985/15 виданий на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2016р. щодо зобов'язання Міністерства юстиції України вжити всіх необхідних заходів на виконання виконавчого листа від 13 листопада 2012 року в частині зобов'язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_6 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_6 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297 (2а-6163/08).

Натомість, як вбачається з постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.03.2017р. про закінчення виконавчого провадження № 53500600, підставою для закінчення виконавчого провадження слугувало закінчення виконавчого провадження № 35623877 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-6786/11/2670 виданого 13.11.2012р. Київським апеляційним адміністративним судом про зобов'язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_6 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297 (2-а-6163/08). Зобов`язати Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення розглянути заяви ОСОБА_6 від 24.04.2008р. № 9/809 від 24.04.2008р.) та від 05.05.2008р. (№ 9/2/86 від 05.05.2008р.) про звільнення його з посади, у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та статей 49, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Матеріали виконавчого провадження № 53500600 свідчать, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення листом від 22.11.2016р. повідомила Департамент державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України про виконання виконавчого листа від 13.11.2012р. № 2-а-6786/11/2670 в повному обсязі.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначений лист надіслано Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення в межах виконавчого провадження № 35623877 і до відкриття виконавчого провадження № 53500600.

У виконавчому провадженні № 53500600 боржником визначено Міністерство юстиції України, яке зобов'язано вжити всіх необхідних заходів на виконання виконавчого листа від 13 листопада 2012 року в частині зобов'язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплату ОСОБА_6 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_6 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297 (2а-6163/08).

Доказів вчинення Міністерством юстиції України вищевказаних дій, матеріали виконавчого провадження № 53500600 не містять.

Крім цього, матеріали виконавчого провадження № 53500600 не містять жодних підтверджень здійснення нарахувань та виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням виплачених коштів та жодного звернення державного виконавця до боржника із вимогами щодо примусового виконання виконавчого листа.

Таким чином, доводи апелянта викладені в його апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.03.2017р. ВП № 53500600 про закінчення виконавчого провадження.

З приводу позовних вимог ОСОБА_6 в частині зобов'язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконання виконавчого листа № 826/17985/15 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 27.12.2016р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх відмову, оскільки відповідний обов'язок у відповідача виникає автоматично, на підставі приписів статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок скасування судом постанови державного виконавця від 23.03.2017р. ВП № 53500600 про закінчення виконавчого провадження.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.