Справа № 814/2067/17
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Справа № 814/2067/17

м.Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Устинова І.А., за участю секретаря судового засідання Мирко О.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

позивач: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомОСОБА_2, вул. 4 Слобідська, 4, м. Миколаїв, 54003

доГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001
провизнання протиправним та скасування наказу від 28.09.17р. № 879 о/с,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28.09.2017 року № 879 о/с в частині застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, в тому числі скасування премій;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 25.10.2017 року № 967 о/с про внесення змін до наказу від 28.09.2017 року № 879 о/с в частині застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, в тому числі скасування премій.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що винесені відповідачем накази є безпідставними та протиправними, оскільки відповідачем не було дотримано критерію обґрунтованості оскаржуваного наказу про притягненні ОСОБА_2 до дисциплінарного стягнення. Крім того, Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області при проведенні службового розслідування не враховувалися усі обставини, що мають значення для прийняття обєктивного рішення. Позивач вважає, що ним не було порушено приписів Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок ним не вчинявся, а тому застосування дисциплінарного стягнення до нього не може бути застосовано. Отже, накази винесені відповідачем є безпідставними, протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав суду письмові заперечення проти позову, зазначивши, що рішення відповідача про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність прийнято законно, з урахуванням обставин дисциплінарного проступку, виявленого та задокументованого у відповідності до наказу МВС України, у урахуванням всіх обставин, що передували прийняттю управлінського рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 проходив службу в органах Національної поліції з 07.11.2015 року на посаді інспектора взводу № 2 роти №1 БПСП ОП «Миколаїв» та має спеціальне звання старшого лейтенанта поліції.

Відповідно до Наказу начальника ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 був направлений у відрядження для проходження служби в зоні антитерористичної операції (далі -АТО), де перебував з березня по травень 2017 року.

Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №879 о/с від 29.08.2017 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності в виді попередження про неповну посадову відповідність та позбавлення премії за жовтень 2017 року, про що його було повідомлено в той же день. Як зазначає позивач, при повідомленні його про винесення відповідного Наказу, у видачі його копії ОСОБА_2 було відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2017 року ст.сержант ОСОБА_4 звернувся до відповідача із скаргою на дії командира батальйону ОСОБА_5 В скарзі вказано, що 6 травня 2017 року командир батальйону ОСОБА_5, відреагував на невдоволення особового складу на відсутність можливості відпочити після 2 добового чергування, тим, що запропонував співробітникам батальйону, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проїхати на експертизу в заклад охорони здоров`я через підозру на стан алкогольного спяніння. Останні погодились на дану пропозицію, та вийшли з кімнати. Після того, як ОСОБА_4 також вийшов на двір, він побачив, що ОСОБА_5В, неправомірно застосував до співробітника батальйону ОСОБА_2 фізичну силу, а також спеціальні засоби у виді кайданків, намагався перешкодити цим неправомірним, на його думку, діям ОСОБА_5 Також скарга містить дані і про інші неправомірні дії командира батальйону ОСОБА_5, зокрема про безпідставне вирахування ним грошей з поліцейських.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27.07.2017 року № 899 призначено службове розслідування.

Відповідач за скаргою ОСОБА_4 провів службове розслідування, результати якого викладені у висновку від 22.09.2017 року (далі - Висновок).

Згідно висновку, 6 травня 2017 року близько 08:00 підполковник поліції ОСОБА_5 оголосив шикування усього особового складу на подвір'ї території дислокації. З метою забезпечення виконання наказу командира, старший лейтенант поліції ОСОБА_7 зайшов до приміщення в якому розташована кімната проживання для працівників (позивача - в тому числі), та оголосив його та виявив, що ОСОБА_6 і ОСОБА_2 перебувають в стані алкогольного спяніння. Командир батальйону ОСОБА_5 та підполковник поліції ОСОБА_8 прибули в кімнату для проживання та застав працівників поліції ОСОБА_6 і ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння та наказав їм направитись до лікарні для медичного обстеження. Оскільки ОСОБА_2 не бажав виконувати наказ та поводився агресивно, ОСОБА_5 прийняв рішення застосувати до ОСОБА_2 спеціальні засоби у виді кайданків. ОСОБА_4 заважав командиру батальйону ОСОБА_5 надягти на ОСОБА_2 кайданки, застосовуючи при цьому фізичну силу, вимагав припинити протиправні дії та безпідставно критикував ОСОБА_5 з цього приводу.

Зазначені обставини відповідач розцінив як порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та вимог п.2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 9 листопада 2016 року № 1179 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2016 р. за № 1576/29706, в частині заборони поліцейському під час виконання службових обовязків перебувати на службі в нетверезому стані.

28.09.2017 року відповідач за наслідками службового розслідування прийняв наказ № 879 о/с "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників БПСП ОП "Миколаїв" ГУНП області та скасування премії".

Як слідує з цього наказу, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність, а також позбавлено премії за жовтень 2017 року в розмірі 100%.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про національну поліцію" у разі вчинення протиправних дій поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту, зазначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту)

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України. що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073.

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Пункт 2.5 Інструкції визначає, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 2.6 Інструкції визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Отже, як вбачається з наведених норм, службове розслідування проводиться відносно певної особи, яка вчинила дисциплінарний проступок.

Матеріалами справи підтверджується, що службове розслідування було призначене за скаргою ОСОБА_4 на дії командира батальйону ОСОБА_5, відносно, в тому числі ОСОБА_2, а не на дії позивача. Згідно наведених норм, відповідач повинен був перевіряти наявність порушень в діях саме позивача.

Однак, згідно висновку службового розслідування, фактів порушень з боку особи, відносно якої розпочато службове розслідування, в даному випадку командира батальйону ОСОБА_5, встановлено не було.

Суд дійшов висновку, що відповідач не мав права в рамках цього ж службового розслідування притягати позивача до дисциплінарної відповідальності - він мав призначити окреме службове розслідування відносно позивача, оскільки особа повинна усвідомлювати, що відносно неї проводиться службове розслідування і існує загроза притягнення до дисциплінарної відповідальності, та надавати пояснення саме щодо факту порушення ним дисципліни.

Зазначене кореспондується з нормами ст. 15 абз. 5 Дисциплінарного статуту, згідно яких перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Як слідує з Висновку, позивач був опитаний в ході проведення службового розслідування, але він надавав пояснення за обставинами скарги на дії командира ОСОБА_5, які були вчинені, в тому числі, і щодо нього особисто, а не як особа, яку в подальшому можуть притягти до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, відповідачем допущено суттєве порушення при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення та позбавлення премії.

Щодо доводів позивача про безпідставність висновків службового розслідування в частині встановлення факту алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння, затвердженої 01 вересня 1988 року за № 06-14/33-14 (далі Інструкція) медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння проводиться в спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів (відділень) лікарями психіатрами-наркологами або у лікувально-профілактичних закладах лікарями психіатрами-наркологами та лікарями інших спеціальностей, які пройшли підготовку, як безпосередньо в установах, так і з виїздом в спеціально обладнаних для цієї мети автомобілях.

Згідно п.7 Інструкції основою медичного висновку з питання станів, пов'язаних зі споживанням алкоголю, повинні служити дані всебічного медичного огляду. Після його завершення проводиться відбір повітря, що видихається або біологічних рідин організму для дослідження їх на наявність алкоголю.

Лабораторні дослідження (повітря, що видихається, сечі, слини) при проведенні огляду є обов'язковими. Кров для аналізів на алкоголь слід брати у виняткових випадках тільки за медичними показаннями (наприклад, важкі травми, отруєння і т.п.).

На підставі медичного огляду формулюється висновок, в якому повинно бути чітко охарактеризовано стан оглянутого на момент обстеження (п.13 Інструкції).

З метою встановлення наявності/відсутності особи в стані алкогольного сп'яніння 06 травня 2017 року о 8:50 год. лікарем наркологічного диспансеру м. Краматорська складено довідку № 476, згідно якої, в звязку з відмовою від медичного огляду та лабораторного обстеження, встановити результат неможливо.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 був тверезий, що і спонукало його звернутися зі скаргою на дії керівництва стосовно ОСОБА_2

Суд, дослідивши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані відповідачем матеріали службової перевірки про те, що висновок про перебування позивача в стані алкогольного спяніння обєктивно ні чим не підтверджений, а грунтується лише на припущеннях зацікавлених осіб.

Дослідженням графіків чергувань встановлено, що ОСОБА_2, 06.05.2017 року був звільнений від чергувань, мав день відпочинку. Зазначене підтвердив і свідок ОСОБА_4

Що стосується позбавлення позивача премії, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ. Отже, позбавлення премії не відноситься до системи дисциплінарних стягнень.

Фактично, окрім безпосередньо дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, відповідач за ті ж самі обставини позбавив позивача і премії за вересень 2017 року в розмірі 100%.

Як слідує з Положення про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, затвердженого наказом ГУНП в Миколаївській області від 11 січня 2016 р. № 14 (далі - Положення про преміювання), керівник органу чи підрозділу має право позбавляти поліцейського премії повністю або частково за: 1) невихід на службу без поважних причин; 2) уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин), прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного спяніння); 3) порушення статутних правил несення служби у добовому наряді або під час патрулювання; 4) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів щодо збереження державної таємниці; 5) скоєння аварій, подій, повязаних із загибеллю людей з вини поліцейського під час виконання ними службових обовязків, чи кримінального правопорушення; 6) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до псування спеціальної техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоровю поліцейським або іншим особам (п. 3.2.).

Таким чином, сам по собі факт накладення на позивача дисциплінарного стягнення, не є підставою для позбавлення його премії і не передбачений Положенням про преміювання в якості самостійної та/або обов'язкової підстави для де преміювання.

Як визначено п. 3.4. Положення про преміювання, поліцейські позбавляються премії в повному обсязі або частково виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок).

Висновок відповідачем складено 22 вересня 2017 року, а тому позбавлення позивача премії повинно було відбутись за вересень 2017 року. В той же час, в наказі відповідача від 28 вересня 2017 року № 879 о/с позивача позбавлено премії за жовтень 2017 року, тобто на майбутнє, що прямо суперечить п. 3.4. Положення про преміювання.

25 жовтня 2017 року відповідач своїм наказом № 967 о/с вніс зміни до наказу від 28 вересня 2017 року № 879 о/с, а саме змінив місяць, за який позивача позбавлено премії - жовтень змінено на вересень 2017 року.

Слід відзначити, що Дисциплінарний статут не передбачає права органу чи посадової особи, які прийняли рішення про накладення дисциплінарного стягнення, вносити в них відповідні зміни, а згідно ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується інших обставин, викладених у скарзі позивача, зокрема щодо безпідставного вирахування ОСОБА_5 грошей з поліцейських, то Висновок, складений за наслідками службового розслідування, не містить жодних пояснень з цього приводу, окрім загальної фрази, що ця обставина не підтвердилась, а позивач перекрутив ці факти.

Відповідно до ст. 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин суд, оцінивши в сукупності надані докази, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги повністю.

Питання про розподіл судових втрат судом не вирішувалось, оскільки позивач, в силу ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнений від його сплати.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28.09.2017 року № 879 о/с в частині застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, в тому числі скасування премій.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 25.10.2017 року № 967 о/с про внесення змін до наказу від 28.09.2017 року № 879 о/с в частині застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, в тому числі скасування премій.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І. А. Устинов