Справа № 816/2122/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2122/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №816/2122/17 за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (надалі- позивач, ФОП ОСОБА_3І.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі - відповідач, Управління) , в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 23.11.2017 №16-25-234/8-443 про накладення штрафу у розмірі 9600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що не допускав порушення вимог абзацу 6 частини другої статті 265 КЗпП України в частині недопущення інспектора до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, не створював перешкод у її проведенні, оскільки в даному випадку проводилася не перевірка, а інспекційне відвідування, за недопущення до якого відповідальність не передбачена. Наголошував, що інспектором праці під час відвідування не було пред'явлено службового посвідчення чи будь-яких інших документів на підтвердження повноважень. Додав, що на офіційному веб-сайті Держпраці відсутня форма службового посвідчення інспектора праці, а також відсутній реєстр Держпраці посвідчень інспекторів праці, що, як на його думку, зайвий раз свідчить про відсутність на момент інспекційного відвідування повноважень у інспектора на проведення перевірки.

У письмових запереченнях відповідач наполягав на правомірності дій інспектора. Зауважував, що обставини неможливості інспекційного відвідування у зв'язку з недопущенням головного державного інспектора Черкаської А.М. до проведення заходу викладені в акті про неможливість проведення відвідування та в оскаржуваній постанові, а позивач лише ухиляється від відповідальності шляхом надання неправдивих відомостей суду. Інформація щодо службових посвідчень міститься на офіційному веб-сайті Держпраці.

Ухвалою судді від 01.12.2017 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

Суд, здійснивши розгляд справи в порядку загального позовного провадження, заслухав пояснення представників сторін, дослідив письмові докази, допитав свідків, зясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що у зв'язку з надходженням до Управління звернення особи про порушення вимог законодавства про працю, на підставі наказу начальника Управління від 06.11.2017 №36/09 (а.с. 65-66) та направлення на проведення заходу державного контролю від 07.11.2017 №1689 (а.с. 25) головному державному інспектору Черкаській А.М. було доручено проведення інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю у діяльності ФОП ОСОБА_3 у період з 08.11.2017 по 09.11.2017.

З письмових пояснень ОСОБА_4, суд встановив, що 08.11.2017 о 1040 головний державний інспектор Черкаська А.М. прибула для проведення інспекційного відвідування до ФОП ОСОБА_3 за адресою: смт. Решетилівка, вул. Тельмана, 20. Однак, після пред'явлення службового посвідчення, її не було допущено на територію підприємства чоловіком, який представився ОСОБА_3 і в усній формі з використанням ненормативної лексики та лайки виразив незгоду на проведення інспекційного відвідування та в грубій формі запропонував залишити територію господарства, а також надав охоронцю вказівку провести інспектора до виходу з території.

Про факт недопуску до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, державний інспектор доповіла начальнику Управління службовою запискою, вказавши на наявність підстав для застосування до ФОП ОСОБА_3 фінансових санкцій (штрафу), передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України (а.с. 27).

У зв'язку з недопуском державного інспектора до проведення інспекційного відвідування 08.11.2017 був складений ОСОБА_4 № 16-25-234/8.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, заступник начальника Управління ОСОБА_5 прийняла рішення про розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_3 23.11.2017, про що останнього повідомлено листом від 13.11.2017 №0212/5568 (а.с. 10).

На розгляд справи прибув позивач та його представник ОСОБА_1

Як пояснив представник позивача ОСОБА_1, розгляду справи про накладення штрафу фактично не відбулося, оскільки постанова про накладення штрафу була виготовлена і лежала на столі у заступника начальника.

У зв'язку з тим, що головного державного інспектора до перевірки допущено не було, на підставі пп. 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 №96, та на підставі абз. 6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, заступник начальника Управління виніс постанову від 23.11.2017 №16-25-234/8-443 про накладення на позивача штрафу в розмірі 9600,00грн (а.с. 28-29).

Вважаючи, що інспекційне відвідування було проведено з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, внаслідок чого відповідач прийняв протиправну постанову від 23.11.2017 № 16-25-234/8-443, ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (надалі - Закон №877-V).

Так, за приписами ст. 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

В силу положень п.п. 6 п. 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до п. 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Держпраці, яке утворене постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Відповідно до п. 1 Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, розміщеного на сайті: http://pl.dsp.gov.ua/pro-upravlinnya, Управління є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

Згідно з п.п. 1 п. 3 Положення про Управління Держпраці у Полтавській області завданням Управління є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю. У відповідності до п.п. 49 цього ж пункту Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 26.04.2017 № 295, якою, зокрема, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Таким чином інспекційне відвідування є формою здійснення перевірки, як заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю.

У зв'язку з цим суд відкидає, як безпідставні, твердження позивача та його представника про неможливість застосування до нього санкції передбаченої абзацом 6 частини другої статті 265 КЗпП України, оскільки інспекційне відвідування є формою перевірки з питань додержання законодавства про працю, за недопуск до якої і передбачена відповідальність статтею 265 КЗпП України.

Відповідно до п. 9 Порядку № 295, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Перевіряючи твердження позивача про факт ненадання інспектором службового посвідчення перед проведенням інспекційного відвідування 08.11.2017, суд з'ясував наступні обставини.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні категорично заявив, що інспектор Черкаська А.М. службового посвідчення не пред'являла.

Всупереч твердженням позивача, допитана в судовому засіданні в якості свідка головний державний інспектор Управління Черкаська А.М. стверджувала, що зайшла на територію господарства ФОП ОСОБА_3 тримаючи службове посвідчення в руках, яке було пред'явлене останньому в ході розмови з ним. При цьому ОСОБА_3, не звертаючи уваги на будь-які документи, почав вести себе не гідно, образливо та з лайкою, після чого наказав охоронцю випровадити її за ворота.

Інший свідок - ОСОБА_6, який працює на підприємстві позивача механіком, підтвердив факт перебування ОСОБА_4 на території господарства ФОП ОСОБА_3, вказавши на її особу у залі судових засідань. Проте нічого більше повідомити суду не зміг, в тому числі й обставин пред'явлення/не пред'явлення інспектором службового посвідчення чи інших документів.

Таким чином зібрані судом у ході допитів докази є взаємовиключними, а тому однозначного розуміння щодо фактичних обставин у справу не привносять.

Відтак, оцінку фактам суд надаватиме виходячи з обставин, достовірність яких встановлена в ході судового розгляду.

До таких обставин суд відносить факт прибуття 08.11.2017 головного державного інспектора Управління Черкаської А.М. за юридичною адресою ФОП ОСОБА_3, факт спілкування з останнім та факт недопуску інспектора до проведення інспекційного відвідування.

З огляду на сам лише факт недопуску інспектора до перевірки суд вважає наявними усі підстави для застосування до такого суб'єкта господарювання фінансових санкцій, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Твердження позивача про обставини непред'явлення службового посвідчення суд визнає неправдивим, з огляду на факт наявності такого посвідчення у ОСОБА_4 з 10.07.2017 (а.с. 68), а також на ту обставину, що на офіційному веб-сайті Держпраці (http://dsp.gov.ua) у розділі "Діяльність" - "Нормативна база" - "Здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю" міститься інформація про службові посвідчення інспекторів праці, в т.ч. і головного державного інспектора Черкаської А.М. Крім того, наказом Міністерства соціальної політики України від 24.05.2017 №866 затверджено форму та опис службового посвідчення інспектора праці, які є у вільному доступі.

За наявності обставин протиправного втручання у господарську діяльність позивача з боку невстановлених осіб той мав можливість невідкладно звернутися до правоохоронних органів, чим він і погрожував ОСОБА_4 08.11.2017, проте цього, з невідомих суду причин, не зробив.

В той же час інспектор, встановивши факт недопуску його до проведення перевірки, має право на альтернативу дій у вигляді звернення за сприянням до тих же правоохоронних органів на підставі пп. 4 п. 11 Порядку № 295 або шляхом фіксації факту недопуску у відповідному акті, як те передбачено п. 16 Порядку № 295, та подальшим застосуванням санкцій, що й мало місце у даному випадку.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність законних підстав для призначення інспекційного відвідування, а також для застосування до позивача фінансових санкцій, суд визнає позовні вимоги необґрунтованими з огляду на доведений факт винних дій позивача в частині недопуску повноважної особи до проведення перевірки.

Відтак у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вул. Тельмана, 20, с. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 09.01.2018.

Суддя ОСОБА_7