Справа № 804/5916/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 р. Справа № 804/5916/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Боженко Н.В.,
суддів - Тулянцевої І.В., Кононенко О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі адміністративну справу за позовом адвоката Марусенко Ігора Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до заступника начальника управління Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті Стеценко Володимира Івановича, старшого державного інспектора Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті Чорпита Дениса Васильовича, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та скасування розрахунку плати за проїзд, -
Адвокат Марусенко Ігор Володимирович в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до заступника начальника управління Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті Стеценко Володимира Івановича (далі - відповідач-1), старшого державного інспектора Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті Чорпита Дениса Васильовича (далі - відповідач-2), Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-3), третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та скасування розрахунку плати за проїзд, в якому просив:
Ухвалою суду від 23 листопада 2017 року замінено відповідача - 3 Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті на належного - Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки).
Представник позивача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача-3 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував, надав до суду заперечення, в яких зазначив, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, як безпідставний.
Представники відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проте у судове засідання не з'явились, про причину неявки суд не повідомили.
Зважаючи на приписи ч. 4 ст. 122, ч. 4, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 березня 2017 року при проведенні рейдової перевірки, місце проведення перевірки - Одеса-Мелітополь-Новоазовськ км. 203, старшим державним інспектором Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті Чорпита Д.В. проведено зважування автомобіля Renault Magnum 404, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіпа MOL B36C, 1983 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належать ОСОБА_2, за кермом згідно посвідчення водія № НОМЕР_3 перебував ОСОБА_6
Під час зважування зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: перевищення нормативу навантаження на вісь транспортного засобу.
У зв'язку з допущеним порушенням нормативних вагових параметрів посадовою особою Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 149/17 від 26.03.2017 року.
Не погоджуючись з діями посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті відносно складання розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 149/17 від 26.03.2017 року та з самим розрахунком, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до абз. 4 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено "Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті".
Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок № 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з п. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі- Порядок №879) габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Пунктом 20 Порядку № 879 визначено, що за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
При цьому, пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.11.2001 року № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Згідно з ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
За приписами ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів, за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.
В матеріалах справи міститься товарно-транспорта накладна серії 12ААЕ № 401722 від 22.03.2017 року, з якої вбачається, що водієм є ОСОБА_6, замовником ТОВ «Маркін», вантажовідправником ТОВ «Маркін», вантажоодержувачем ТОВ «Маркін».
Також судом встановлено, що 16.03.2017 року між ОСОБА_2 (Орендодавцем) та приватним підприємцем ОСОБА_5 (Орендарем) укладено нотаріально посвідчений договір (найму) оренди автомобілів. Згідно з вказаним договором Орендодавець передає в тимчасове користування Орендареві приналежний Орендодавцеві на праві приватної власності автомобіль Renault Magnum 404, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп MOL B36C, 1983 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Договір укладений на строк з 16.03.2017 року по 16.03.2020 року. Договір набув чинності з моменту його нотаріального посвідчення, а саме 16.03.2017 року та діє до 16 березня 2020 року.
Отже, транспортний засіб, яким здійснювалось транспортування вантажу, станом на час здійснення габаритно-вагового контролю перебував у користуванні приватного підприємця ОСОБА_5 та перевезення здійснювалось на замовлення ФОП «ОСОБА_7», що підтверджується товарно-транспортною накладною серії 12ААЕ № 401722 від 22.03.2017 року.
Крім того, документально підтверджено, що автомобільним перевізником в даному випадку є приватний підприємець ОСОБА_5, відтак саме до цього господарюючого суб'єкта, у разі встановлення порушення вимог правових норм щодо автомобільних перевезень, підлягають застосуванню санкції, визначені ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Пунктом 20 Порядку № 879 визначено, що за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
У відповідності до п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Пунктом 26 Порядку № 879 визначено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.
За приписами п. 27 Порядку № 879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.
Пунктом 4 Порядку № 1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Враховуючи, що уповноважені особи Укртрансбезпеки наділені повноваженнями щодо складення розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та акту, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправними дій посадових осіб відповідача щодо складання розрахунку № 149/17 від 26.03.2017 року та акту, оскільки перевищення нормативу навантаження на вісь в даному випадку, встановити під час судового розгляду справи не є можливим.
Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати розподілені судом відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1280 гривень, що підтверджується оригіналами квитанцій, які містяться в матеріалах справи, так оскільки позовні вимоги задоволенні частково, стягненню підлягає сума в 640 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов адвоката Марусенко Ігора Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до заступника начальника управління Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті Стеценко Володимира Івановича, старшого державного інспектора Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті Чорпита Дениса Васильовича, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та скасування розрахунку плати за проїзд - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя Н.В. Боженко І.В.Тулянцева О.В.Кононенко