Справа № 524/7253/17
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/7253/17
Провадження №2-а/524/75/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2018 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Скоморох Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 24.09.2017 інспектором роти № 1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. За змістом постанови він, керуючи транспортним засобом SUZUKI NEW SX4 державний номер НОМЕР_1 на перехресті вул.Європейської та вул.Хорольської не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 розділу 33 ПДР України.

Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, його дії були спрямовані на усунення небезпеки та зумовлені незадовільними дорожніми умовами, а саме пошкодженням дорожнього покриття.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор суттєво порушив його права. Крім того, відповідач не надав йому можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив порядок розгляду справи.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, ОСОБА_1, просив суд скасувати постанову серії БР №192166 від 24.09.2017.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позові. Позивач зазначив, що дійсно здійснив рух із порушенням вимог дорожнього знаку 5.16 розділу 33 ПДР України, однак, його дії були викликані незадовільним станом дощової каналізації, розташованої перед перехрестям. Вважає, що проїзд перехрестя з дотриманням вимог ПДР України, практично неможливий, оскільки може призвести до пошкодження транспортного засобу.

Відповідач, інспектор роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову. Повідомив, що патрульний автомобіль в якому він перебував, рухався за автомобілем позивача, який порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР України.

Проїзд перехрестя вул. Європейської та вул.Хорольської службовий автомобіль здійснив без порушень вимог ПДР України, в зв'язку із чим, доводи позивача є необґрунтованими. Процедура розгляду справи була дотримана і підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення немає.

Третя особа - УПП в м.Кременчуці ДПП, в судове засідання не зявилась, надіслала суду письмові заперечення проти позову та диск із відеозаписом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24 вересня 2017 року інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 192166, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 24 вересня 2017 року о 09:37, в м.Кременчуці на перехресті вул. Європейської та вул.Хорольської, водій не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 (рух по смугах) розділу 33 ПДР України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що інспектором незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу з огляду не наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п.2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку , що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР(ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд відзначає, що в судовому засіданні і на місці зупинки транспортного засобу позивач не заперечував факт порушення ним 24.09.2017 вимог дорожнього знаку 5.16 розділу 33 ПДР України, посилаючись на неможливість проїзду перехрестя без порушень ПДР України.

На підтвердження своїх доводів позивачем надані фотознімки із зображенням дощової каналізації, яка нібито розміщена поблизу перехрестя вул. Європейської та вул.Хорольської в м.Кременчуці.

На думку суду, вказані фотознімки не свідчать про неможливість проїзду вищевказаного перехрестя у відповідній смузі руху без порушення ПДР України і не підтверджують те, що водій ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що б виключало адміністративну відповідальність останнього.

З наданого суду диску із відеозаписом вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були розяснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, на вказаному відеозаписі відображено те, що позивачем не було заявлено клопотань, які були б відхилені відповідачем. Також, позивач скористався можливістю надати письмові пояснення, які були долучені до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини спростовують доводи позивача про те, що він був позбавлений можливості в повній мірі скористатись своїми правами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 не було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 були вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КУпАП, стягнення за вказане правопорушення було накладено в межах санкції даної статті.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць