Справа № 820/5209/17
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 січня 2018 р. № 820/5209/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Кухар М.Д., суддів Зоркіної Ю.В., Старосєльцевої О.В. ,

при секретарі судового засідання Єрьомкіній К.І.,

за участю:

представника позивача Костирі Г.А.,

представника відповідача Умнікова І.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАРТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" , відомості про припинення обтяження (арешт, заборону відчуження майна), зареєстрованого на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України «про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження» №50402325 від 10.03.2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач всупереч з чинним законодавством не здійснив реєстрацію припинення обтяження, зареєстрованого раніше за постановою про арешт майна та заборони його відчуження, після повернення виконавчого документа стягувачу.

Позивач в судовому засіданні підтримав адміністративний позов та просив задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову, посилаючись на підстави викладені у запереченнях та просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

В провадженні відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служб Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 50402325 (боржник - товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" , стягувач - Приватне акціонерне товариство Східно-Український Банк "ГРАНТ".

15.12.2016 року банк (стягувач) звернувся з заявою до державної виконавчої служби із заявою, в порядку п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документу за виконавчим провадженням № 50402325.

Приписами пункту 1 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

27.02.2017 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком Віталієм Володимировичем повернуто виконавчий документ стягувачу. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Відповідно до ч. 3. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Станом на момент подання позовної заяви матеріальних претензій у стягувача до боржника немає, що підтверджується довідками: №1339/14-1-01 від 18.05.2017 року та №1103-14-1-01 від 11.04.2017 року., що є самостійною підставою для закриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 37, а також ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та зняття інших вжитих виконавцем заходів на виконання рішення, в порядку п. 3 ст. 37 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно.

19.05.2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про зняття та реєстрацію припинення обтяжень та інших заходів, вжитих виконавцем в рамках ВП №50402325.

Згідно частини 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором, серед інших, є: державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Пунктом 2 ч.2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться за підставі: 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Припиняються обтяження на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження.

Суд зазначає, що документ, який є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна має бути виданий органом, який ініціював виникнення/реєстрацію такого обтяження.

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.02.2017року ВП №50402325 «про повернення виконавчого документа стягувачу» серед іншого припинено чинність арештів майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Проте, згідно з отриманого позивачем витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ", код ЄДРПОУ, 24287638 вбачається, що станом на момент подання адміністративного позову є актуальною інформація про арешт та заборону відчуження накладений відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України з ВП № 50402325, а саме: постановою про арешт майна та заборони його відчуження №50402325 від 10.03.2016 року.

Таким чином, всупереч ч.2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. ст. 10, 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідач на підставі власної постанови від 27.02.2017 року ВП №50402325 «про повернення виконавчого документа стягувачу» не здійснив реєстрацію припинення обтяження, зареєстрованого раніше за постановою про арешт майна та заборони його відчуження №50402325 від 10.03.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 241-246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" , відомості про припинення обтяження (арешт, заборону відчуження майна), зареєстрованого на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України «про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження» №50402325 від 10.03.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ" (м. Харків, вул. Плеханівська, 134, 61036, ) у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) 00 копійок.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Головуючий Суддя Кухар М.Д.

Судді Зоркіна Ю.В.

Старосєльцева О.В.