Справа № 808/2523/17
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року 16 год. 29 хв.Справа № 808/2523/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача-1 Мєхтієвої К.А., представника відповідача-2 Бурашнікової О.В., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2016 №№57863-13, 57864-13, 57865-13, від 28.10.2016 №352-23, від 26.06.2017 №№ 58558-13, 58559-13, 58560-13,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - відповідач-1, ГУ ДФС у Запорізькій області), Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - відповідач-2, Пологівська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2016 №№57863-13, 57864-13, 57865-13, від 28.10.2016 №352-23, від 26.06.2017 №№58558-13, 58559-13, 58560-13.

У позові зазначено (а.с.4-9), що ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 як фізичній особі направлено у 2016 році 3 податкових повідомлення-рішення форми Ф за податковий період 2015 року про сплату податку на нерухоме майно: №57863-13 від 30.06.2016 на суму 2345,02 грн.; №57864-13 від 30.06.2016 на суму 1939,54 грн.; №57865-13 від 30.06.2016 на суму 763,81 грн. Потім направлено загальне повідомлення-рішення №352-23 від 28.10.2016 про податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 5048,37 грн. У 2017 році ГУ ДФС у Запорізькій області позивачу, як фізичній особі направлено за податковий період 2016 року 3 податкових повідомлення-рішення форми Ф про сплату податку на нерухоме майно: №58559-13 від 26.06.2017 на суму 2653,06 грн.; №58558-13 від 26.06.2017 на суму 2194,33 грн.; №58560-13 від 26.06.2017 на суму 864,14 грн., на загальну суму 5711,53 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення направлені позивачу відповідачем-1 в зв'язку із наявністю у ОСОБА_1 права власності на об'єкти нерухомості - будівлі в смт.Більмак по АДРЕСА_3 не прийнято до уваги, що відповідно до пп.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, не є об'єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України зі стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові інші» (група 127 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» код 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна», код 1271.9 «будівлі сільськогосподарського призначення інші»). Цей клас включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики. зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. Таким чином, з метою правильного застосування норм пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України при визначенні будівель сільського господарського призначення інших, в розрізі об'єкта оподаткування необхідно керуватись перш за все вимогами Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. За всіма своїми об'єктивними будівельно-технічними характеристиками належні позивачу будівлі є будівлями сільськогосподарського призначення і використовуються для зберігання зерна та сільськогосподарських знарядь. Факт відповідності належного позивачу нерухомого майна в АДРЕСА_4 до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення" підтверджується рішеннями Куйбишевської селищної ради №18 від 17.09.2003, №9 від 21.01.2005 №34 від 07.04.2011, №11 від 17.06.2011 (Земельна ділянка під об'єктом нерухомості АДРЕСА_3 є ділянкою сільськогосподарського призначення надана для обслуговування складу сільськогосподарської продукції), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.10.2005. Факт відповідності належного позивачу нерухомого майна в АДРЕСА_5 до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення" підтверджується рішеннями Куйбишевської селищної ради №20 від 16.06.2006 (Земельна ділянка під об'єктом нерухомості по АДРЕСА_6 є ділянкою сільськогосподарського призначення), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.05.2006. Факт відповідності належного позивачу нерухомого майна в АДРЕСА_7 до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення" підтверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд від 06.03.2006 КП "Куйбишевське БТІ", де зазначена споруда рахується як нежитлове приміщення - корівник, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.03.2006. Факт здійснення позивачем діяльності, пов'язаної з виробництвом сільськогосподарської продукції підтверджується Державним актом НОМЕР_1 від 27.03.1998 про право власності на земельну ділянку, виданим ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства розпорядженням голови Куйбишевської РДА Запорізької області, актом прийому-передачі позивачу майна в рахунок майнового паю колишнього КСП "Таврія" Куйбишевського району Запорізької області, рішенням Куйбишевської селищної ради №16 від 16.06.2006 про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації із складання державних актів про право власності на землю, у тому числі, для ведення особистого селянського господарства. Законом України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин. Домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життєдіяльності, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти. Домогосподарство може складатися з однієї особи. ГУ ДФС у Запорізькій області нарахувало позивачу спірні податкові зобов'язання з підстав його статусу власника будівлі як фізичної особи, не зайнятої сільськогосподарською діяльністю що, враховуючі вказані докази, суперечить дійсності. Окрім цього, виходячи з аналізу положень Податкового кодексу України, якими врегульовані питання справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єктивно випливає, що поняття "платник податку" безумовно не є тотожним поняттю "об'єкт оподаткування". При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт нерухомості, а не суб'єкт як власник такої нерухомості. Тобто при визначенні бази оподаткування визначальними ознаками в даному випадку є саме ознаки нерухомості, а не ознаки її власника. Отже, база оподаткування повинна визначатися без урахування організаційно-правової форми власника та виду здійснення підприємницької діяльності. Таким чином, належні ОСОБА_1 нежитлові будівлі, як будівлі сільськогосподарського призначення, не є об'єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону (пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України) і податок на нерухоме майно відносно них не повинен нараховуватись, а відтак, оскаржувані рішення відповідачів-1,2 є, на думку позивача, протиправними.

Позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідачем-1 подано до суду письмові заперечення (а.с.46, 64), в яких зазначено, що відповідно до свідоцтв про право на нерухоме майно від 18.05.2006 №279363, від 16.03.2006 №279335, від 27.10.2005 №520161 ОСОБА_1 є власником об'єктів нежитлової нерухомості: - комплекс, нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_9; - нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_8; - нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_4. На підставі наведених даних були сформовані податкові повідомлення-рішення №57864-1, №57863-13, №57865-13 від 30.06.2017 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, на виконання вимог п.1 розділу 3 Порядку №1204, надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" направлено поштою. Вимога №362-23 від 28.10.2016 на суму 5048,37 є податковою вимогою, а не податковим повідомленням-рішенням як зазначає позивач. ГУ ДФС у Запорізький області сформувало податкові повідомлення-рішення №58560-13, №58558-13, №58559-13 від 26.06.2017 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік. Куйбишевська селищна рада Куйбишевського району Запорізької області рішенням №01 від 14.07.2015 затвердила "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", яким встановлено ставку податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб. Пологівська ОДПІ ГУ ДФС сформувала податкові повідомлення-рішення 30.06.2017 №57864-13, №57863-13, №57865-13 та направила поштою на юридичну адресу платника податків. ГУ ДФС у Запорізькій області сформувало податкові повідомлення-рішення 26.06.2017 №58560-13, №58558-13, №58559-13 та направило поштою на юридичну адресу платника податків. Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регулюється статтею 266 розділу XII Податкового кодексу України. Податкові повідомлення-рішення від 26.06.2017 №58557-13, №58558-13, №58559-13, №58560-13 сформовано та надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за місцем податкової адреси (місцем реєстрації), які отримано ним особисто 08.08.2017. Разом з тим, відповідно до пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Тобто, для того щоб ОСОБА_1 міг користуватись пільгою з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки йому потрібно бути сільськогосподарським товаровиробником в порядку передбаченим Податковим кодексом України.

Представник відповідача-1 заперечує проти позову, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідачем-2 подано до суду письмові заперечення (а.с.71-72, 118-119), в яких зазначено, що відповідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (надалі - Державний реєстр), позивач є власником житлової та нежитлової нерухомості: 1) квартири, загальною площею 98,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00; дата державної реєстрації: 23.03.2016); 2) житлового будинку, загальною площею 44,2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_10, частка власності 1/5 (реєстраційний номер майна: 27250163; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 29.03.2011); 3) нежилого приміщення, загальною площею 1925,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 12569150; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 27.10.2005); 4) нежилого приміщення, загальною площею 1592,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 (реєстраційний номер майна: 14166257; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 16.03.2006); 5) комплексу нежитлових приміщень, загальною площею 627,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер майна: 14211875; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 18.05.2006). Стосовно застосування пільги, то, на думку відповідача-2 пільга надається відповідно до пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. З посиланням на приписи п.5.2 ст.5, пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України відповідач-2 звертає увагу суду на те, що визначення сільськогосподарського товаровиробника повністю співпадає з визначенням наведеним в ст.1 Закону України "Про особливості страхування сільськогосподарської продукції з державною підтримкою". Таким чином поняття наведене в адміністративному позові ОСОБА_1 "виробники сільськогосподарської продукції", як таке, що тотожне поняттю "сільськогосподарський товаровиробник" - визначені Законом України "Про сільськогосподарський перепис" в відносинах оподаткування не може застосовуватись в силу приписів Податкового кодексу України.

Представник відповідача-2 заперечує проти позову, просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення представників відповідача-1,2, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Як з'ясовано судом і не заперечується сторонами, позивач є власником житлової та нежитлової нерухомості: 1) квартири, загальною площею 98,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00; дата державної реєстрації: 23.03.2016); 2) житлового будинку, загальною площею 44,2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_10, частка власності 1/5 (реєстраційний номер майна: 27250163; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 29.03.2011); 3) нежилого приміщення, загальною площею 1925,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 12569150; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 27.10.2005); 4) нежилого приміщення, загальною площею 1592,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 (реєстраційний номер майна: 14166257; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 16.03.2006); 5) комплексу нежитлових приміщень, загальною площею 627,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер майна: 14211875; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 18.05.2006) (Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, а.с.66-68).

Факт відповідності належного позивачу нерухомого майна в АДРЕСА_4 до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення" підтверджується рішеннями Куйбишевської селищної ради №18 від 17.09.2003, №9 від 21.01.2005, №34 від 07.04.2011, №11 від 17.06.2011 (Земельна ділянка під об'єктом нерухомості по АДРЕСА_12 є ділянкою сільськогосподарського призначення надана для обслуговування складу сільськогосподарської продукції), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.10.2005 (а.с.18-21, 26).

Факт відповідності належного позивачу нерухомого майна в АДРЕСА_5 до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення" підтверджується рішеннями Куйбишевської селищної ради №20 від 16.06.2006 (Земельна ділянка під об'єктом нерухомості по АДРЕСА_6, у смт.Куйбишеве), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.05.2006 (а.с.22, 24).

Факт відповідності належного позивачу нерухомого майна в АДРЕСА_7 до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення" підтверджується Зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд від 06.03.2006 КП "Куйбишевське БТІ", де зазначена споруда вважається як нежитлове приміщення - корівник, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.03.2006 (а.с.23, 25).

Здійснення позивачем діяльності, пов'язаної з виробництвом сільськогосподарської продукції, підтверджується: Державним актом НОМЕР_1 від 27.03.1998 про право власності на земельну ділянку, виданим ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, на підставі розпорядження голови Куйбишевської РДА Запорізької області (а.с.27); Актом прийому-передачі позивачу майна в рахунок майнового паю колишнього КСП "Таврія" Куйбишевського району Запорізької області (а.с.28); рішенням Куйбишевської селищної ради №16 від 16.06.2006 про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації зі складання державних актів про право власності на землю, у тому числі, для ведення особистого селянського господарства (а.с.29).

Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області 30.06.2016 винесені податкові повідомлення-рішення:

1) №57863-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за 2015 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2345 грн. 02 коп. (а.с.16, 48);

2) №57864-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за 2015 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 1939 грн. 54 коп. (а.с.16, 48);

3) №57865-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за 2015 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 763 грн. 81 коп. (а.с.16, 48).

Загальна сума збільшених грошових зобов'язань за 2015 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями складає 5048 грн. 37 коп.

Також, Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано 28.10.2016 Податкову вимогу №362-23 на суму 5048 грн. 37 коп. (а.с.17).

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області винесені 26.06.2017 податкові повідомлення-рішення:

1) №58558-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за 2016 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2194 грн. 33 коп. (а.с.14, 47);

2) №58559-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за 2016 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2653 грн. 06 коп. (а.с.13, 47);

3) №58560-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за 2016 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 864 грн. 14 коп. (а.с.15, 47).

Судом досліджені Розрахунки податкового зобов'язання позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.69-70).

Також, судом досліджені документи, які стосуються об'єктів нерухомості, оподаткування яких становить предмет спору у справі, Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (сформовану 10.05.2017 за №86620066) (а.с.23-28, 65-68, 81-115).

Надаючи правову оцінку діям відповідачів-1,2 з винесення податкових повідомлень-рішень, формування податкової вимоги суд беручи до уваги викладене вище виходить з наступного.

1. 01.01.2015 набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено в новій редакції ст.266 Податкового кодексу України "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закон України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до п.8.1 ст.8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

У ст.265 Податкового кодексу України зазначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості" є складовим податку на майно.

Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно.

Як зазначено у п.8.3 ст.8 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп.12.3.3 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

Згідно з пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України зазначено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Як зазначено у пп.266.6.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Враховуючи зазначене, бюджетний період, в якому починає застосовуватися "податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості", є 2016 рік.

Відповідно до пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України одним з принципів на яких ґрунтується Податкове законодавство України є принцип стабільності - коли зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, суд вважає, що податкові зобов'язання по місцевому податку можуть визначатися контролюючим органом лише у разі, якщо органом місцевого самоврядування своїм рішенням встановлено цей податок. При цьому, визначення податкових зобов'язань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте відповідне рішення органом місцевого самоврядування.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями органів місцевого самоврядування закріплено, також, п.24 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.143 Конституції України.

Так, у Рішенні Куйбишевської селищної ради Куйбищевського району Запорізької області №1 від 14.07.2015 "Про місцеві податки" зазначено наступне: "… Куйбишевська селищна рада ВИРІШИЛА: 1.Встановити на території Куйбишевської селищної ради такі місцеві податки: … - податок на майно; … 3.Затвердити ставки податку на майно в тому числі: … 3.2.ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з додатком 3 …" (а.с.49-51).

У пп."ж" п.4 "Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" (Додаток 3 до Рішення №1 від 14.07.2015), зокрема, зазначено: не є об'єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (а.с.50-зворот).

Звідси, правила визначення податкового зобов'язання з "податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості", встановлені ст.266 Податкового кодексу України (з урахуванням приписів пп.4.1.9 п.4.1 ст.4, пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України), не можуть застосовуватися раніше 2016 року.

Таким чином, суд, з урахуванням наведеного вище, вважає, що Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області взагалі безпідставно винесено податкові повідомлення-рішення від 30.06.2016 за №57863-13, №57864-13, №57865-13, якими позивачу збільшені грошові зобов'язання за 2015 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, та, відповідно, Податкова вимога від 28.10.2016 за №362-23 на суму 5048 грн. 37 коп. щодо цих грошових зобов'язань за 2015 рік.

2. Згідно з пп.14.1.129-1. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Відповідно до пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Як зазначено у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

При цьому, у Податковому кодексі України глава 1 стосується спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а Розділ XIV присвячений спеціальним податковим режимам.

Стаття ст.266 Податкового кодексу України відноситься до розділу ХІІ Податкового кодексу України.

Таким чином, визначення сільськогосподарського товаровиробника наведене у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України не може бути застосоване до приписів ст.266 розділу ХІІ Податкового кодексу України.

У ст.1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" зазначено, що сільськогосподарський товаровиробник - це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно з ст.1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин; домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життєдіяльності, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких із цих стосунків, або перебувати і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Отже, сільськогосподарським товаровиробником може бути фізична особа.

У п.4 "Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи"", затвердженого 18.11.2005 Наказом Міністерства фінансів України, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.12.2005 за №1456/11736, зазначено, що терміни, що використовуються у положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення: біологічний актив - тварина або рослина, яка в процесі біологічних перетворень здатна давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, а також приносити в інший спосіб економічні вигоди; сільськогосподарська продукція - актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання; сільськогосподарська діяльність - процес управління біологічними перетвореннями з метою отримання сільськогосподарської продукції та/або додаткових біологічних активів.

Враховуючи зазначене, позивач є сільськогосподарським товаровиробником, який займається сільськогосподарською діяльністю.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом №507 від 17.08.2000 затверджено і введено в дію "Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000" (надалі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об'єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

При цьому, будівлі для тваринництва мають код 1271.1, будівлі для зберігання зерна мають код 1271.3, будівлі сільськогосподарського призначення інші мають код 1271.9.

За матеріалами справи, наведені нежитлові приміщення, які належать на праві власності позивачу, призначені та використовуються позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Протилежного відповідачі-1,2 не довели.

Таким чином, на перелічені нежитлові приміщення, які належать на праві власності позивачу, розповсюджується дія положення пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Однак, відповідачами-1,2 при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 30.06.2016 за №57863-13, №57864-13, №57865-13, від 26.06.2017 за №58558-13, №58559-13, №58560-13, податкової вимоги від 28.10.2016 за №362-23 наведене залишено поза увагою.

За відсутності підстав для нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінного від земельної ділянки, відсутніми є і підстави, зазначені у п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, для формування 28.10.2016 Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Податкової вимоги від 28.10.2016 за №362-23 на суму 5048 грн. 37 коп.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення №№57863-13, 57864-13, 57865-13 прийняті 30.06.2016 Пологівською ОДПІ; №№58558-13, 58559-13, 58560-13 прийняті 26.06.2017 ГУ ДФС у Запорізькій області, а також Податкова вимога №362-23 сформована 28.10.2016 Пологівською ОДПІ не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірними і підлягають скасуванню.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Доводи відповідачів-1,2 не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб'єктом владних повноважень у справі є Пологівська ОДПІ та ГУ ДФС у Запорізькій області, то саме з бюджетних асигнувань цих органів повинні бути присуджені судові витрати позивачу у сумі 320 грн. 00 коп. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.06.2016 №57863-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2345 грн. 02 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.06.2016 №57864-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 1939 грн. 54 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.06.2016 №57865-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 763 грн. 81 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 26.06.2017 №58558-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2194 грн. 33 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 26.06.2017 №58559-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2653 грн. 06 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 26.06.2017 №58560-13, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 864 грн. 14 коп.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу винесену 28.10.2016 Пологівською об'єднаної державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області №362-23.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 26.12.2017.

Суддя О.О. Прасов