Справа № 814/153/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2017 року м. Одеса Справа № 814/153/17

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача - Коваля М.П., суддів - Домусчі С.Д., - Кравець О.О., розглянувши питання про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ № 243 о/с від 31.08.2016 року Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в частині звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 за п. 4 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поновлено лейтенанта поліції ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді заступника командира взводу батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 02.09.2016 року, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02.09.2016 року по 31.05.2017 року у сумі 36399 гривень, без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 4568,90 гривень.

Копію постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року було отримано апелянтом 12.06.2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення апелянту вказаного судового рішення.

Проте, апеляційна скарга на наведену постанову подана відповідачем 02.11.2017 року, тобто, після закінчення строків, установлених ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції на момент подання апеляційної скарги).

Таким чином, враховуючи, що вказана апеляційна скарга була подана відповідачем після закінчення строку, встановленого ст. 186 КАС України (в редакції на момент подання апеляційної скарги), а наведені апелянтом підстави причин пропуску такого строку були визнані неповажними, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року, наведену апеляційну скаргу було залишено без руху та запропоновано апелянту протягом тридцяти днів з дати отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року із зазначенням підстав для такого поновлення та доданими доказами на підтвердження викладених обставин.

Також, підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало не представлення апелянтом документу про сплату судового збору, у зв'язку із чим, наведеною ухвалою апелянту запропоновано усунути вказані недоліки апеляційної скарги шляхом подання оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 2112 гривень.

Апелянту було роз'яснено, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору у належному розмірі, відповідно до ст. 108 КАС України (в редакції на момент подання апеляційної скарги), скарга буде повернута скаржнику, при невиконанні вимог даної ухвали щодо надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

На виконання вимог наведеної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду, а також документ про сплату судового збору.

Проте, у вказаному клопотанні апелянтом зазначені аналогічні обставини для поновлення строку на оскарження судового рішення у даній справі, що були наведені апелянтом в апеляційній скарзі, та які, в свою чергу, були визнані неповажними.

Так, у заявленому клопотанні апелянт, як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, як і в доданому клопотанні до апеляційної скарги, повторно посилається на те, що не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції ним було подано апеляційну скаргу, яка була залишена без руху та апелянту наданий строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги, а саме сплати судового збору. Водночас, апелянт зазначає, що у зв'язку з відсутністю фінансування проведення сплати судового збору апелянтом здійснено не було. Апелянт вказав, що ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.10.2017 року подана апеляційна скарга була повернута скаржнику. Апелянт просить визнати поважними причини пропуску строку для повторного звернення з апеляційною скаргою посилаючись на те, що апелянтом вживались заходи до оскарження рішення у передбачені строки, але оплату судового збору здійснено не було з об'єктивних причин неможливості виконати вимоги Закону.

Водночас, посилаючись, як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, на відсутність коштів на оплату судового збору, як під час звернення із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження разом з апеляційною скаргою, а так само звертаючись із таким клопотанням на виконання ухвали суду про залишення скарги без руху, апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин відсутності у нього коштів для проведення оплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у строки, встановлені для апеляційного оскарження вказаного рішення.

Також, апелянтом не надано доказів неможливості здійснення такої сплати до 02.11.2017 року (дата подання повторної апеляційної скарги).

Крім того, як вже зазначалось в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, в наданих апелянтом до апеляційної скарги службових записках Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку визначено інформацію щодо залишків асигнувань на певну дату, а тому такі службові записки не можуть засвідчувати відсутність у апелянта коштів протягом всього періоду червня-жовтня 2017 року.

Більш того, наведені службові записки без відповідних доказів на підтвердження викладеної у них інформації не можуть засвідчувати відсутність у апелянта коштів у вказаний період.

На наведені обставини судом апеляційної інстанції було звернуто в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху та надано відповідний строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та відповідних доказів на підтвердження цих обставин, проте, навіть при представленні судом строку, апелянтом не надано таких доказів.

З огляду на викладене, наведені апелянтом у заявленому клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження жодним чином не обґрунтовують поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, є неповажними.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Пономарьов проти України» (рішенні від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини нагадав про необхідність розуміння права на справедливий розгляд судом з урахуванням принципу юридичної визначеності, який є одним із аспектів верховенства права. В цьому рішенні ЄСПЛ наголосив, що ця справа стосується не екстраординарного перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду в порядку нагляду чи за нововиявленими обставинами (див., серед інших справ, рішення у справі «Трегубенко проти України» (Tregubenko v. Ukraine), заява № 61333/00, пп. 34-38, рішення від 2 листопада 2004 року; та рішення у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-34, рішення від 18 листопада 2004 року), а відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Станом на 29.12.2017 року на адресу суду апеляційної інстанції повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було отримано скаржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, в редакції, яка діяла на момент подання апеляційної скарги, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

З 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 12 ч. 1 р. VII Перехідних положень вказаної редакції КАС України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України, у редакції з 15.12.2017 року, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 3 статті 298 КАС України, у редакції з 15.12.2017 року, встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, у редакції з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, оскільки у апелянта закінчився строк наданий судом для надання заяви та доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року (з урахуванням дати отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та часу поштового пересилання), а наведені апелянтом у клопотаннях, що надіслані ним на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись п. 12 ч. 1 р. VII Перехідних положень, ст.ст. 3, 243, 248, 250, 299, 325, 328, 329 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець

03 січня 2018 р.