Справа № 826/4935/16
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 січня 2018 року 08 год. 35 хв. № 826/4935/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «АВАНТ БАНК» Ларченко Ірини Миколаївни Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «АВАНТ БАНК» Кічука Олега Івановича
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - відповідач 1, Фонд) та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «АВАНТ БАНК» Ларченко Ірини Миколаївни (далі також - відповідач 2, уповноважена особа Фонду Ларченко І.М.), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М., яке оформлено наказом № 57 від 23.02.2016 року, про визнання нікчемним (правочину) операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_3 відкритого на підставі Договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/16/НОМЕР_3, укладеного 29.01.2016 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «АВАНТ-БАНК», яка була проведена 29.01.2016 року на суму 6 500 (шість тисяч п'ятсот) доларів СПІА.;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «АВАНТ- БАНК» Ларченко І.М., якій Фонд гарантування вкладів фізичних осіб делегував свої повноваження тимчасового адміністратора, подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про мене, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «АВАНТ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі суми у 163 486 (сто шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 50 копійок, що за встановленим курсом було еквівалентом суми 6 500 (шість тисяч п'ятсот) доларів США, що була розміщена на поточному рахунку позивача № НОМЕР_2 в іноземній валюті - доларів США, який був відкритий на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/13/НОМЕР_2, укладеного 05.03.2013 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «АВАНТ-БАНК».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є вкладником ПАТ «АВАНТ-БАНК» на підставі відкритих у банку договорів банківського рахунку, на один з яких йому від іншої фізичної особи у законний спосіб були перераховані кошти. Позивач вважає, що його законні права на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були порушені внаслідок прийняття уповноваженою особою Фонду Ларченко І.М. протиправного рішення відповідача про визнання нікчемним (правочину) операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/16/НОМЕР_3 від 29.01.2016 року.

В ході розгляду справи судом до участі у справі в якості співвідповідача залучено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «АВАНТ БАНК» Кічука Олега Івановича (далі також - відповідач 3).

У призначеному судовому засіданні 05.12.2017 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, а представники відповідачів явку своїх уповноважених представників не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Натомість у матеріалах справи наявні письмові заперечення представників відповідача 1 та відповідача 2. Зокрема, у тексті своїх заперечень представник уповноваженої особи Фонду Ларченко І.М. зазначив, що зв'язку із заходами по виведенню Банку з ринку, Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями було виявлено наявність ознак нікчемності правочинів у ряді операцій між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 За результатами перевірки було виявлено, що фізична особа ОСОБА_5 перерахувала кошти у розмірі 6 500 дол. США на рахунок позивача, у зв'язку з тим, що сума на рахунках першого перевищувала суму граничного суму граничного розміру відшкодування грошей Фондом (200 000 грн.) і відповідно з огляду на платіжний стан Банку, для такого клієнта існував ризик, щодо незадоволення його вимог в результаті ліквідації Банку. На думку відповідача 2, перевищення залишків на рахунку ОСОБА_5 граничної суми мало наслідком надання цій фізичній особі переваг перед іншими кредиторами. При цьому, така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третю особу, - тобто, позивача. Між тим, як зазначає відповідач 2, грошові кошти, що перевищують гарантовану суму виплати фізичним особам - вкладникам неплатоспроможному банку, виплачуються виключно у порядку черговості, встановленої ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України 05.12.2017 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Суд встановив, що 04.11.2013 року між ПАТ «АВАНТ-БАНК», як банком, та ОСОБА_1, як клієнтом, 05.03.2013 року укладено договір № РКО-Ф/13/НОМЕР_2 банківського рахунку фізичної особи, за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у доларах США та надає послуги з розрахункового касового обслуговування.

29.01.2016 року між вказаними сторонами був укладений аналогічний за змістом договір № РКО-Ф/16/НОМЕР_3 банківського рахунку фізичної особи, за умовами якого банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_3 у доларах США.

29.01.2016 року на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від ОСОБА_5, який також є клієнтом ПАТ «АВАНТ-БАНК», з рахунку № НОМЕР_4, перераховано кошти у розмірі 6 500 дол. США, призначення платежу «поповнення власного поточного рахунку».

В той же день кошти у зазначеній сумі були перераховані з поточного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 на його інший поточний рахунок № НОМЕР_2.

Наведені обставини підтверджуються наданою позивачем разом з матеріалами позову копіями виписки банку по особовому рахунку № НОМЕР_3 за період з 04.01.2016 року по 29.01.2016 року, платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 29.01.2016 року та меморіального ордера № 804508 від 29.01.2016 року.

Між тим, 29.01.2016 року Правлінням Національного банку України (далі - Правління НБУ) прийнято постанову № 44 «Про віднесення ПАТ «АВАНТ-БАНК» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 29.01.2016 року № 96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АВАНТ-БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Цим Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 96 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «АВАНТ-БАНК» строком на один місяць із 29.01.2016 року до 28.02.2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «АВАНТ-БАНК», визначені ст.ст. 37 - 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірині Миколаївні строком на один місяць із 29.01.2016 року до 28.02.2016 року включно.

26.02.2016 року, на підставі постанови Правління НБУ від 25.02.2016 року № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 262 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Цим Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 262 призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АВАНТ-БАНК», визначені ст.ст. 37, 38, 47 - 52, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірині Миколаївні строком на два роки із 26.02.2016 року до 25.02.2018 року включно.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М. № 57 від 23.02.2016 року затверджено перелік нікчемних правочинів, серед яких наявна операція по перерахуванню 29.01.2016 року коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_3 на суму 6 500 дол. США.

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М. від 25.02.2016 року № 897 позивача повідомлено про нікчемність (правочинів) - операції по перерахуванню 29.01.2016 року коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_3 на суму 6 500 дол. США, згідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2065 від 22.05.2017 року про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «АВАНТ-БАНК». Згідно з цим Рішенням повноваження ліквідатора ПАТ «АВАНТ-БАНК» визначені, зокрема, ст.ст. 37, 38, 47 - 52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», делеговано Кічуку Олегу Івановичу з 25.05.2017 року.

Не погоджуючись за листом-відповіддю відповідача 2, та вважаючи свої права і законні інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI.

Згідно зі ст. 26 розд. V Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI)(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

При цьому, порядок звернення кредиторів (вкладників банку) із майновими (грошовими) вимогами щодо відшкодування коштів в частині перевищення гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми 200 тис. грн. у зв'язку з ліквідацією банку врегульований нормами розд. VІІІ Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За змістом норм ст. 27 розд. V Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Таким чином, для визначення вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та передає сформований перелік вкладників до Фонду.

В подальшому Фонд на підставі такого переліку складає Загальний реєстр вкладників, який затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Статтею 37 розд. VІІ Закону № 4452-VI визначені повноваження Фонду або уповноваженої особи Фонду під час процедури тимчасової адміністрації банку, у разі делегування їй таких повноважень.

Зокрема, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до норм розд. VІІ ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Так, дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Положеннями ст. 228 Цивільного кодексу України визначено, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Таким чином, законодавчо визначене право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (наведений висновок суду відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, що наведена в його постанові від 21.01.2016 року № К/800/26658/15, ухвалах від 05.09.2017 року № К/800/2520/16, від 30.11.2017 року № К/800/22496/16).

Судом встановлено, що позивач не був включений до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв'язку з нікчемністю операції по перерахуванню коштів з рахунку ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3, відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/16/НОМЕР_3 від 29.01.2016 року.

Як пояснив представник відповідача у тексті своїх заперечень проти позову, 29.01.2016 року ОСОБА_5 перерахував зі свого рахунку № НОМЕР_4, відкритого у ПАТ «АВАНТ-БАНК», суми безготівкових коштів у різних розмірах (валюта - долар США) на рахунки інших фізичних осіб (в тому числі, на рахунок позивача), у зв'язку з тим, що сума на рахунку ОСОБА_5 перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошей Фондом (200 000 грн.) і відповідно з огляду на платіжний стан Банку, для такого клієнта існував ризик, щодо незадоволення його вимог в результаті ліквідації Банку.

На підтвердження наведених обставин відповідач 2 надав суду виписку ПАТ «АВАНТ-БАНК» по особовому рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_5 за період з 01.01.2016 року по 17.06.2016 року.

З тексту цієї банківської виписки вбачається розміщення ОСОБА_5 у ПАТ «АВАНТ-БАНК» валютного вкладу у значній сумі (операції з внесення 06.01.2016 року коштів на депозитний рахунок за договором № Д-ф/16/1014-00112 від 06.01.2016 року у сумах 40 000 та 54 527,89 дол. США). У період з 14.01.2016 року по 29.01.2016 року безготівкові кошти на різні суми були переказані з рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_4 на рахунки інших фізичних осіб - клієнтів Банку (в тому числі 29.01.2016 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у сумі 6 500 дол. США).

Представник відповідача стверджує, що в даному випадку валютні кошти надійшли на рахунки позивача, а також інших фізичних осіб, шляхом подрібнення великого депозиту ОСОБА_5, що, на думку відповідача, свідчить про те, що ця операція здійснювалась за рахунок внутрішніх проводок та не передбачала переміщення реальних коштів.

23.02.2016 року суми безготівкових коштів, перераховані попередньо іншим фізичним особам переважно з призначенням «поповнення власного поточного рахунку», були повернуті на рахунок ОСОБА_5 внаслідок застосування наслідків нікчемності правочинів.

Також, відповідач звертає увагу на те, що постановою Правління НБУ № 365 від 16.09.2013 року закріплено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку. А також, як зазначає відповідач, зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи не дозволяється. Тому вказані операції, щодо перерахування коштів в іноземній валюті на рахунок позивача вчинена з порушенням законодавства України.

Відтак, на думку відповідача, зазначені дії відбувалися з метою отримання коштів не від банку, а з метою отримання коштів від Фонду, що свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього.

За аналогічних мотивів Комісія з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями дійшла до висновку, що даними операціями ОСОБА_5 було надано переваги перед іншими добросовісними вкладниками та кредиторами, а отже, на думку відповідача, операція по перерахуванню коштів з рахунку ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 є нікчемною.

Додатково представник відповідача відзначив, що 10.12.2015 року Правлінням НБУ було прийнято постанову № 878/БТ «Про віднесення ПАТ «АВАНТ-БАНК» до категорії проблемних та запроваджено особливого режиму контролю за діяльністю банку», згідно з якою діяло обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Операція, щодо перерахування частини банківського вкладу на загальну суму 6 500 дол. США від ОСОБА_5 до позивача, як зазначає представники відповідачів 1 і 2, була проведена 29.01.2016 року, тобто в період дії постанови НБУ від 10.12.2015 року № 878/БТ, а також в день прийняття НБУ постанови № 44 «Про віднесення ПАТ «АВАНТ-БАНК» до категорії неплатоспроможних». У зв?язку з цим така операція, на думку відповідача 2, була здійснена з порушенням постанови від 10.12.2015 року № 878/БТ.

Окремо відповідач 2 зазначив, що 02.06.2016 року був затверджений реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «АВАНТ-БАНК», до якого включено вимоги ОСОБА_5 Грошові кошти, що йому належать рахуються на його рахунку та належать йому до виплати згідно встановленої черговості.

В ході судового розгляду справи позивач обставини щодо надходження на його поточний рахунок валютних коштів від іншої фізичної особи - власника великого депозиту не спростував, а також всупереч вимог ухвали суду від 06.11.2017 року мету та підстави отримання коштів у сумі 6 500 дол. США від ОСОБА_5 не пояснив.

При цьому, суд враховує те, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, передбачені Законом № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 1, 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України).

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч. 1, 2 ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, постановою Національного банку України 10.12.2015 року Правлінням НБУ було прийнято постанову № 878/БТ «Про віднесення ПАТ «АВАНТ-БАНК» до категорії проблемних та запроваджено особливий режиму контролю за діяльністю банку» строком до 180 днів: не допускається проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

У даному випадку, як вже зазначалося, операція, щодо перерахування частини банківського вкладу на загальну суму 6 500 дол. США від ОСОБА_5 до позивача була проведена 29.01.2016 року, тобто в період дії постанови НБУ від 10.12.2015 № 878/БТ та встановлених заборон, що за результатами низки описаних вище операцій призводило до безпідставного збільшення витрат, пов'язаних із виведенням банку з ринку, до збільшення гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду, що є наслідком надання заборонених переваг одному вкладнику над іншими вкладниками з виникненням передумов для відшкодування суми, що перебільшує суму гарантованого відшкодування, поза черговістю задоволення вимог кредиторів.

Крім того, відповідно до постанови Правління НБУ № 365 від 16.09.2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом внесення готівки власником рахунку. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи не дозволяється.

Зазначені правила є спеціальними, застосовуються з 2013 року та, виходячи з часу прийняття, превалюють над загальними правилами, встановленими абз. 15 п. 7.12. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492.

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення та дії уповноваженої особи Фонду Ларченко І.М. є правомірними, у тому числі і щодо прийняття рішення і видачі наказу про віднесення спірних операцій до нікчемних, оскільки банк в особі Уповноваженої особи Фонду діяв у межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України з урахуванням того, що позивач не набув законного статусу вкладника, а кошти, які надійшли на рахунок - законного статусу вкладу, та внаслідок вчинення спірних операцій її учасниками створювались передумови для відшкодування коштів за рахунок Фонду через надання зовнішніх ознак правомірності операціям, проведення яких було заборонено.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, ст.ст. 5 - 11, ст. 19, ст.ст. 72 - 77, ст. 90, ст. 139, ст. ст. 241 - 246, ст. 250, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя О.В. Дегтярьова