Справа № 804/5743/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 р. Справа № 804/5743/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника заявника відповідач ОСОБА_3 не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за поданням Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло подання Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому заявник з врахуванням заяви про уточнення прохальної частини, просить підтвердити обґрунтованість застосування повного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.
В обґрунтовування подання позивач зазначив, що в ході здійснення повноважень, покладених на податковий орган, ФОП ОСОБА_4 відмовила в допуску посадових осіб Дніпропетровської ОДПІ до проведення документальної планової перевірки, що стало підставою для прийняття рішення про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_4, обґрунтованість якого має бути перевірена судом.
Відповідач правом на надання письмових заперечень, чи пояснень по суті спору станом на час прийняття судом рішення по суті спору не скористався.
Представник заявника у судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно безкоштовного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Дніпропетровській ОДПІ з 20.12.2016р. як платник податків, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Наказом начальника Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №332 від 08.08.2015р., відповідно до плану-графіка та на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77 Податкового кодексу України, призначено провести з 22.08.2016р. тривалістю 10 робочих днів планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період 01.01.2015 по 31.12.2015 та складено повідомлення про проведення перевірки №23 від 09.08.2016р.
Тоді, згідно наказу начальника Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №332 від 08.08.2015р. та на підставі направлень від 18.08.2016р. №000315, №000316, №000318, посадовими особами податкового органу здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_4: Солонянський район, село Шестипілля, вул.Вишнева, 20 для проведення перевірки, проте посадових осіб не було допущено до перевірки.
У звязку з цим, податковим органом було складено акт № 161/13-04/НОМЕР_1 від 05.09.2016р. про відмову від допуску співробітників Дніпропетровської ОДПІ для здійснення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_4 за період роботи 01.01.2015р. по 31.12.2015р.
На підставі викладеного, керуючись пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, податковим органом було прийнято рішення від 05.09.2016р. про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків ФОП ОСОБА_4
Проаналізувавши норми чинного законодавства України, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.
П.75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
П.п.75.1.2 вказаної статті передбачено, документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Положеннями п.77.4 ст.77 ПК України визначено, що про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
П.81.1 ст.81 ПК України передбачено, непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.
Згідно п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Підпунктом 94.2.3.п. 94.2 ст. 94 ПК України встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Згідно п.94.5 ст.94 ПК України, повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Як вбачається із матеріалів справи, заявником при намаганні проведення перевірки були виконані вимоги ст.ст. 77 та 81 ПК України, натомість відповідач відмовив в допуску до проведення перевірки не вказавши жодної причини. Вказане підтверджується актом № 161/13-04/НОМЕР_1 від 05.09.2016р. про відмову від допуску співробітників Дніпропетровської ОДПІ для здійснення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_4 за період роботи 01.01.2015р. по 31.12.2015р.
Згідно п. 94.6 ст. 94 ПК України, керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у п. 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.
Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
На виконання п. 94.6 ст. 94 та у строк встановлений п. 94.10 ст. 94 ПК України, на підставі звернення про накладення адміністративного арешту заступником начальника Дніпропетровської ОДПІ, 05.09.2016р. о 16 год. 45 хв. прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків ФОП ОСОБА_4
06.09.2016р. о 12год. 50хв. заявник звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості арешту майна.
Відповідно до п.94.3 ст. 94 ПК України, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
Згідно п. 94.5 ст. 94 ПК України, повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заявником дотримано процедуру розгляду та вирішення питання про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_4, визначену положеннями ст.94 ПК України.
Суд зазначає, що на час розгляду подання, рішення Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 05.09.2016р. про застосування адміністративного арешту майна платника податків, наказ на проведення перевірки, відповідачем не оскаржені, ані в адміністративному, ані у судовому порядку, доказів протилежного відповідачем не надано, в той час, як положеннями ПК України передбачено таке право платника податків, у разі незгоди з винесенням вказаних рішень.
Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи правомірність рішення заявника від 05.09.2016р., суд дійшов висновку, що вимоги подання є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом підтвердження обґрунтованості рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ ОСОБА_4
Керуючись ст.ст.158-163, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Подання Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків задовольнити.
Підтвердити обґрунтованість застосування повного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 застосованого рішенням Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 05.09.2016 року.
Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адмінПостанову може бути оскаржено в порядку передбаченому статтями 183-3, 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1