Справа № 804/9178/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 грудня 2016 р. Справа № 804/9178/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа Дочірнє підприємство «Санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа Дочірнє підприємство «Санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про передачу майна на зберігання від 02.12.2016 року.

Як вбачається зі змісту поданого позову, підставою для звернення до суду стали дії відповідача з винесення постанови про передачу майна на зберігання в рамках зведеного виконавчого провадження № 213 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська № 209/1982/16-ц від 19.07.2016 року.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів позову та письмових доказів, які долучені до нього, Дніпровським районним суду м. Дніпродзержинська видано виконавчий лист № 209/1982/16-ц від 19.07.2016 року про стягнення заборгованості з Дочірнього підприємства «Санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь фізичних осіб по виплаті заробітної плати на загальну суму 224 831,72 грн.

Також, державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанови про стягнення з Дочірнього підприємства «Санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» виконавчого збору у сумі 22 483,17 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 1 007,00 грн.

Дані виконавчі документи обєднані в зведене виконавче провадження № 213.

01.12.2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено постанову за № ЗВП51896231 про опис та арешт майна боржника.

З метою вжиття заходів щодо збереження, недопущення фактів розтрати, відчуження та пошкодження описаного майна заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 02.12.2016 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № ЗВП51896231 складено постанову про передачу майна на зберігання, яка є предметом оскарження у даному позові.

Так, процесуальні відносини, пов'язані з оскарженням рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, одночасно регулюються процесуальним законодавством різних судових юрисдикцій, зокрема, нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи - виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У пункті 2 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (зі змінами та доповненнями) вказано, що критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Крім того, п.3 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (зі змінами та доповненнями) визначено, що юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Як вбачається з поданих позовних матеріалів, виконавчий документ виданий на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська.

Таким чином, у даному випадку законом встановлено інший порядок судового оскарження дій та рішень органів державної виконавчої служби відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, оскільки процес виконання судових рішень нерозривно пов'язаний зі справами, у яких суд надав захист, тому дана позовна заява підсудна суду, який видав виконавчий документ.

Так, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Що стосується саме зведеного виконавчого провадження, то суд звертає увагу, що постановою Верховного Суду України від 30.06.15 № 825/2566/14, прийнятою колегією суддів Судової палати в адміністративний справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах зазначено, що спори стосовно рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих із метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому обєднані виконавчі провадження щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб) не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України в постановах від 11.11.2015 р. № 6-2187цс15, від 26.02.2016 р. № 6-3077цс15, які в силу ч.1 ст.244-2 КАС України, ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», повинні бути враховані судом при застосуванні норм права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, підстави для відкриття провадження в адміністративній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 165 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа Дочірнє підприємство «Санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2