Справа № 592/9469/17
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/9469/17
Провадження №2-а/592/483/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Троценко Ю. Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

01.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпакіського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому він зазначив про те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 22.08.2017 року інспектором патрульної поліції в м. Суми він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. . Підставою для притягнення його до відповідальності автор постанови вважає те, що він, керуючи автомобілем Сhery Веат, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час руху поблизу буд. № 27 по вул. С. Бандери в м. Суми, користувався технічним засобом звязку, тримаючи його в руці, а саме: мобільним телефоном, чим порушив п. 2.9. Правил дорожнього руху. Винним себе в порушенні Правил дорожнього руху він не визнає та з постановою інспектора патрульної служби не згоден, виходячи з наступного. 22.08.2017 року вранці він, керуючи автомобілем Сhery Веат, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул. С. Бандери в м. Суми. За ним в попутному напрямку рухався автомобіль патрульної поліції. Водій цього автомобіля йому посигналив, тому він прийняв вправо та зупинився. Інспектор патрульної поліції підійшовши до нього, спочатку почав йому предявляти претензії, що він, начебто, допустив порушення Правил дорожнього руху, оскільки не пропустив на перехресті автомобіль, але коли він заперечив це та послався на наявність у нього в автомобілі реєстратора, який підтвердить його заперечення, інспектор поліції змінив тему та після перевірки його документів на автомобіль заявив, що все одно він порушив Правила дорожнього руху, оскільки під час руху користувався засобом звязку, а саме: мобільним телефоном. Він з цим не погодився, такі претензії були надумані, оскільки по телефону він не розмовляв і тримати телефон в руках в процесі управління транспортним засобом не було ніякої причини. Крім того, інспектор поліції рухався за ним в попутному напрямку, на деякій відстані від нього та через тоноване скло в його автомобілі реально не міг бачити, чи були у нього в руці під час руху будь-які предмети, що свідчить про його необєктивність. Він вважає, що такі претензії інспектора патрульної поліції до нього були безпідставними, бо той намагався його обвинуватити в будь-яких порушеннях Правил дорожнього руху, які він не допустив. 28.08.20117 року по почті він отримав постанову інспектора від 22.08.2017 року, з якої йому стало відомо про накладення на нього адміністративного стягнення за дії, які він фактично не здійснював. Зазначена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення 22.08.2017 року при ньому інспектором не складалась, тому він не отримав її в той же день. Вказана постанова про накладання адміністративного стягнення на нього складена інспектором безпідставно, тільки на його припущеннях, без будь-яких доказів. Оскільки він не порушував Правила дорожнього руху, він вважає, що відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, що взагалі виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності. Він вважає, що постанова інспектора патрульної поліції, як субєкта владних повноважень, про притягнення його до адміністративної відповідальності є необєктивною, не відповідає вимогам закону, порушує його права, що вимушує його звертатись до суду з таким позовом. Згідно ст. 289 КУпАП скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 245, 251, 287 289 КУпАП; ст. ст. 17, 102, 162 КАСУ, він просив: 1. Винести постанову, якою визнати нечинною та скасувати постанову серії АР № 472936 від 22.08.2017 року інспектора патрульної поліції роти № 4 БУПП м. Суми майора поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. 2. Згідно ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржує постанову по справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору (вхідний № 30849/17 від 01.09.2017 року) (а. с. 2 4) .

В судове засідання позивач ОСОБА_1, відповідач інспектор патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2, представник батальйону УПП в м. Суми не зявилися. Про місце, дата та час судового розгляду справи вони були повідомлені належним чином. Їхня неявка не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у справі доказів (а. с. 9 12, 14 17) .

07.12.2017 року відповідач інспектор патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому на підставі ст. 128 КАС України він просив не відкладати розгляд справи і справу вирішити на підставі наявних у ній доказів у звязку з неприбуттям позивача належним чином повідомленого про дату, час в місце судового розгляду, без поважних причин. На підставі ст. ст. 12, 41, 122, 135 КАС України він просив розглянути справу № 592/9469/17 без його присутності. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення просив відмовити (вхідний № 45861 від 07.12.2017 року) (а. с. 18) .

Оголосивши позовну заяву позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Із змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 472936 вбачається, що 22 серпня 2017 року в м. Суми, вул. Степана Бандери, поблизу буд. 27, інспектор роти № 4 батальйону УПП в м. Суми майор поліції ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчення водія СІА № 060242, видане 16.12.1997 року, керуючи транспортним засобом Сhery Веат, реєстраційний номер НОМЕР_1, 22 серпня 2017 року о 07 годині 30 хвилин в м. Суми по вул. Степана Бандери поблизу буд. 27, під час руху транспортного засобу, коримстувався технічним засобом звязку, тримаючи його в руці, а саме: мобільним телефоном, чим порушив п/п д п. 2.9. Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Керуючись положеннями ст. ст. 33, 284 КУпАП, постановив: прийняти рішення по справі: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) грн. 00 коп. (а. с. 5) .

Як вбачається з матеріалів справи, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП, має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський) , матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до п. 4 розд. І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що інспектором патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Суми майором поліції Нужним Євгеном Володимировичем було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначену Інструкцією № 1395.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 126, 127-1 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З огляду на положення наведених норм, з урахуванням приписів КУпАП, суд зазначає, що в даному випадку при вчиненні адміністративного правопорушення, правопорушення повязаного з безпекою руху, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

Таке правове регулювання, здійснене внаслідок змін, що відбулися у законодавстві, повязане з реформуванням системи правоохоронних органів. Тобто, законодавство зазнало таких змін, якими наділило інспекторів поліції, що здійснюють контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками, повноваженнями на не складання протоколу, та винесення постанови на місці вчинення правопорушення, при чому в даному випадку винесення постанови такою уповноваженою особою за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника, чи за місцем вчинення правопорушення нівельовано. До внесення змін, така можливість була передбачена коли по факту вчинення правопорушення складались протоколи та відбувався збір доказової бази такого порушення. До того ж, суд зазначає, що положення ч. 2 ст. 276 КУпАП слід вважати загальною та такою, що передбачає альтернативу стосовно місця розгляду справ. В той час, як положення ст. 256 КУпАП є спеціальною нормою та встановлює виключне місце прийняття такої постанови.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26.05.2015 року по справі № 5-рп/2015 зазначив про те, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення , в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку не відноситься до ст. 258 КУпАП та її не тлумачить з урахуванням змін, що відбулися в КУпАП після прийняття такого рішення.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 256 КУпАП відповідачем було розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Як вбачається із змісту постанови серія АР № 472936, відповідачем при притягненні до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП було виконано та дотримано вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, про що свідчить розмір штрафу, що складає 425 грн. , тобто він є в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що з огляду на характер вчиненого правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, то його не можна вважати малозначним, а тому відповідач обґрунтовано не застосував наслідки ст. 22 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. На субєкта владних повноважень покладаються обовязки доказування свого правомірності свого рішення.

Суд, оцінивши всі надані суду позивачем та представником відповідача докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення, за яке був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, що виключає можливість задоволення його позову в частині скасування постанови серія АР № 472936 від 22.08.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Що стосується вимоги позивача про визнання нечинною постанови серія АР № 472936 від 22.08.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, то оскільки суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУПАП, відтак в цій частині у задоволенні позову слід також відмовити.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора патрульної поліції роти № 4 ВУПП в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 160, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора патрульної поліції роти № 4 ВУПП в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: І.Г. Бичков