Справа № 800/527/17
Суддя: Князєв Всеволод Сергійович
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 січня 2018 року

м. Київ

Справа №800/527/17

Провадження №11-16сап18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Князєва В.С.,

суддів: Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Ситнік О.М., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.,

розглянула матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя, члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 про визнання внутрішнього переконання члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4, висловленого в ухвалі від 06 листопада 2017 року № 4587/0/18-17, протиправним, і

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Вищої ради правосуддя, члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4, в якому просив визнати внутрішнє переконання члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4, висловлене в ухвалі від 06 листопада 2017 року № 4587/0/18-17, протиправним.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк на усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

03 січня 2018 року керівником апарату Вищого адміністративного суду України позовну заяву передано до Великої Палати Верховного Суду на підставі підпункту 7 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України за його розпорядженням від 15 грудня 2017 року № 1443.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейська комісія з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказала, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Аналогічна позиція була висловлена Європейським судом з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Згідно з підпунктом 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; позовні заяви щодо оскарження рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарної палати, які подані до Вищого адміністративного суду України та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Великої Палати Верховного Суду і розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положеннями частин першої та другої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративні справи, зокрема щодо законності дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, законності актів Вищої ради правосуддя, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п'яти суддів.

За таких обставин ця позовна заява підлягає передачі до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду в порядку, встановленому законом.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 266, підпунктом 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА :

Передати позовну заяву ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя, члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 про визнання внутрішнього переконання члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4, висловленого в ухвалі від 06 листопада 2017 року № 4587/0/18-17, протиправним - до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.С. Князєв

Судді:

Н.О. Антонюк О.Б. Прокопенко

С.В. Бакуліна Л.І. Рогач

В.В. Британчук І.В. Саприкіна

Д.А. Гудима О.М. Ситнік

О.С. Золотніков О.С. Ткачук

О.Р. Кібенко В.Ю. Уркевич

Л.М. Лобойко О.Г. Яновська

Н.П. Лященко