Справа № 813/4885/17
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року справа № 813/4885/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанов, -

в с т а н о в и в:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області при винесені постанови від 07.11.2017 ВП №54299473 про накладення штрафу в сумі 5100,00грн;

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області при винесені постанови від 07.11.2017 ВП №54299473 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 237,52грн;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 07.11.2017 ВП № 54299473 про накладення штрафу в сумі 5100,00грн;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 07.11.2017 ВП №54299473 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 237,52грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.11.2017 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшли постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 07.11.2017 ВП№54299473 про накладення штрафу та стягненням із боржника витрат виконавчого провадження в сумі 237,52 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження та вимогою державного виконавця зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області як боржника нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 з 01.04.2016. Проте, станом на 07.11.2017 ними рішення суду не виконано, а тому у відділі ДВС відсутнє підтвердження виконання боржником рішення суду та відсутня будь-яка інформація щодо причин невиконання рішення чи поважності таких причин його невиконання. Вказані постанови є, на думку позивача, незаконними та підлягають скасуванню. Також зазначає, що відповідачем порушено процедуру виконання рішення про стягнення коштів, так як не мав права звертати стягнення на його кошти, оскільки звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом забороняється законом. Позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав для стягнення витрат виконавчого провадження й з тих підстав, що відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Стверджує, що в кошторисі Пенсійного фонду не передбачено коштів для сплати витрати виконавчого провадження та відсутні рахунки на яких обліковуються кошти на сплату витрат виконавчого провадження відповідно до ст. 73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце його проведення відзивів на позовну заяву не подали.

Третя особа в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце його проведення.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебував виконавчий лист №442/7455/16-а, виданий 24.01.2017 Дрогобицьким районним судом Львівської області, яким зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 з 01.04.2016.

Постанова Дрогобицького районного суду Львівської області « 442/7455/16-а від 22.12.2016 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії набрала законної сили 22.12.2016.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 від 20.07.2017 ВП №54299473 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №442/7455/16-а, виданого 24.01.2017 Дрогобицьким районним судом Львівської області.

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2017 ВП №54299473 запропоновано боржнику виконати його в самостійному порядку в строк для самостійного виконання рішення протягом 10 днів з моменту отримання постанови.

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2017 ВП №54299473 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12800,00грн. та витрати виконавчого провадження.

06.10.2017 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області виніс вимогу Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області, згідно з якою боржника зобов'язано в строк до 20.10.2017 надати документальне підтвердження виконання рішення суду у зв'язку із набранням постановою суду законної сили, а саме підтвердження перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2016 та надати документальне підтвердження сплати боржником виконавчого провадження в сумі 12800,00грн.

Листом від 20.10.2017 № 12338/03-32 позивач повідомив виконавчу службу, що постанова Дрогобицького районного суду Львівської області від 22.12.2016 у справі №442/7455/16 не набрала законної сили, оскільки на їхню адресу не надходила та яка буде оскаржена у строки передбачені ч.2 ст.186 КАС України. У зв'язку із чим, на його думку, виконання судового рішення є неможливим, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі рішення, яке не набрало законної сили.

07.11.2017 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 накладено штраф в межах виконавчого провадження №54299473 на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за невиконання без поважних причин рішення, за яким боржник зобовязаний вчини певні дії.

Також, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 07.11.2017 постановлено стягнути з боржника витрати виконавчого провадження в сумі 237,52грн.

Позивач не погоджуючись із постановами від 07.11.2017 ВП №514299473 про накладення штрафу та стягнення виконавчого провадження, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Органи державної виконавчої служби є органами державної влади, а тому зобов'язані діяти у відповідності до ст.19 Конституції України лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 (далі - Закон №1404) дано визначення поняттю виконавчого провадження, відповідно до якого виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів, тобто сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Організація та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень супроводжується певними грошовими витратами, які складаються в тому числі з коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника.

Пунктом 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення є виконавчим документом, на підставі якого здійснюється примусове виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, ефективно, своєчасно і в повному обсязі повинен вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновку про те, що підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, виданий у порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та заява стягувача про прийняття його до виконання, а закінченням виконавчого провадження фактичне виконання рішення суду в повному обсязі.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з вказаними положеннями Закону підставою для накладення штрафу за невиконання боржником рішення, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, є відсутність поважних причин невиконання.

Отже, підставою прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу є невиконання боржником рішення у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, за умови обізнаності боржника про таку постанову та про строк, у який він може добровільно виконати таке рішення.

Позивачем не надано доказів скасування чи визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2017 ВП №54299473 на момент вирішення даної справи судом.

Судом також встановлено, що постанова Дрогобицького районного суду Львівської області « 442/7455/16-а від 22.12.2016 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії набрала законної сили 22.12.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З врахуванням зазначеного, суд не бере до уваги покликання позивача на те, що постанова Дрогобицького районного суду Львівської області « 442/7455/16-а від 22.12.2016 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії не набрала законної сили, оскільки таке не відповідає дійності, відтак не є поважною причиною невиконання судового рішення.

Щодо оскаржуваної постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №54299473 від 07.11.2017 суд зазначає наступне.

Як передбачено ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За приписами ч. 2 ст. 42 цього Закону витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина 4 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 ч.1 статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновку про те, що витратами виконавчого провадження, що підлягають стягненню з боржника, є лише ті витрати, які органи державної виконавчої служби понесли у звязку з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення саме примусового виконання рішення після відкриття виконавчого провадження.

Водночас суд зазначає, що покликання позивача на не передбачення у кошторисі Пенсійного фонду коштів для сплати витрат виконавчого провадження як на підставу визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є безпідставним, оскільки таке не не передбачено законом як вимога, що застосовується при винесенні державним виконавцем зазначеної постанови.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.3 КАС України передбачено, що У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, дії державного виконавця при прийнятті оскаржуваних постанов, а також оскаржувані постанови є такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Лунь З.І.