Справа № 808/1002/17
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 808/1002/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1,

відповідача: - Грімової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу Національної поліції України

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року

у справі №808/1002/17

за позовом ОСОБА_3

до Національної поліції України, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України

про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в Запорізький окружний адміністративний суд позовом до Національної поліції України та Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу №33о/с від 28 лютого 2017 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів); поновлення на посаді старшого оперуповноваженого сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 лютого 2017 року по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №33о/с від 28 лютого 2017 року в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції ОСОБА_3.

Поновлено підполковника поліції ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 01 березня 2017 року.

Стягнуто з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2017 року по 20 червня 2017 року у сумі 33264 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Національна поліція України подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних відносин окремі положення Кодексу законів про працю України, оскільки спірні відносини виникли у зв'язку з проходженням публічної служби; у Національної поліції України та її територіальних органів відсутній обов'язок пропонувати вакантні посаді, особі, яка підлягає звільненню у зв'язку зі скороченням штатів; посада, яку позивач обіймав перед звільненням скорочена.

У судовому засіданні представник Національної поліції України наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання, представник Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України у судове засідання не з'явився.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як підтверджується матеріалами справи, по листопад 2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року позивач призначений на посаду старшого оперуповноваженого сьомого територіального управління (з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, з серпня 2016 року працював старшим оперуповноваженим сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (а.с. 50-52).

Відповідно до персонального попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, позивача 30 грудня 2016 року попереджено відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку із ліквідацією Департаменту протидії наркозлочинності (міжрегіональний територіальний орган) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №981 та скороченням посади, яку обіймав (а.с.55, 79).

У попередженні ОСОБА_3 не запропоновано жодної з посад, зазначених у Переліку (витяг) змін у штатах Національної поліції затверджених наказом від 27 грудня 2016 року №1372 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції", не зазначено з якої саме дати можливе таке звільнення та хто попередив позивача про таке звільнення.

28 лютого 2017 року Департаментом протидії наркозлочинності Національної поліції України прийнято наказ №33о/с «По особовому складу», за змістом якого, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_3 старшого оперуповноваженого сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). З наказом позивача ознайомлено 11 квітня 2017 року під розписку (а.с. 8, 12).

Постановою Кабінету Міністрів України №887 від 28.10.2015 "Про утворення територіального органу Національної поліції" утворено як юридичну особу публічного права Департамент внутрішньої безпеки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Постановою Кабінету Міністрів України №981 від 30.11.2016 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" ліквідовано як юридичну особу публічного права Департамент протидії наркозлочинності як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції (а.с.76).

Також, судом першої інстанції на підставі витягу з послужного списку встановлено, що позивач працював в органах внутрішніх справ України, Національної поліції України з 31 липня 1998 року до 28 лютого 2017 року. За час проходження служби заохочувався 15 разів, з яких: грошовою винагородою - 9 разів (у 2002 році, 5 разів у 2004 році, 2012 році та 2 рази у 2013 році); "Подякою" - 3 рази (у 2002, 2003 та 2004 роках); Відзнакою Міністерства внутрішніх справ України "За відзнаку в службі" 2 ступеня - у 2010 році; Відзнакою Міністерства внутрішніх справ України - медаллю "За сумлінну службу" 3 ступеня - у 2011 році; Відзнакою Міністерства внутрішніх справ України - медаллю "15 років сумлінної служби" - у 2013 році (а.с.45-46). До дисциплінарної відповідальності притягався 5 разів, з яких: "Зауваження" - 3 рази (у 2006, 2009 та 2010 роках); "Догана" - 2 рази (у 2007 та 2011 роках).

На утриманні позивача перебуває 2 неповнолітні дитини (а.с. 43, 44).

Згідно з копією трудової книжки НОМЕР_1 останнім днем роботи позивача в Департаменті протидії наркозлочинності Національної поліції України є 28 лютого 2017 року (а.с.13-15).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності звільнення позивача, оскільки відповідачами можливість подальшого використання позивача на службі у поліції, у тому числі й наявність підстав для використання переважного права залишення на службі, не з'ясовувалася.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Частиною 1 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Відповідно до частини 2 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк, що передбачено частиною 4 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію".

У відповідності до частини 5 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до змісту частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв'язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Частинами 8, 9 статті 65 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Тобто, у разі скорочення штатів, особі, посада якої скорочується, повинно бути запропоновано рівнозначну посаду, а у разі її відсутності - іншу посаду відповідно до її кваліфікації та досвіду роботи. Лише відмова особи від запропонованої посади дає підстави для звільнення працівника у зв'язку зі скороченням штатів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 19 січня 2016 року (справа №21-2225а15).

Таким чином, доводи відповідача про те, що беззаперечною та єдиною умовою пропозиції іншої посади особі, яка підлягає звільненню у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації має передувати заява такої особи про призначення його на іншу посаду в органах (закладах, установах) поліції не узгоджується з наведеними нормами Закону, оскільки переведення поліцейського може здійснюватися й за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Враховуючи, що призначення здійснюється на посаду, то необізнаність про наявність певних, встановлених посад не створює умов для особи щодо визначеності обрати ту чи іншу посаду або відмовитися від подальшого проходження служби.

Отже, після вручення персонального попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції відповідачем протягом двох місяців мало бути вирішено питання щодо можливості призначення позивача на іншу посаду в поліції, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків.

Відповідачами не заперечується, що під час вирішення питання про звільнення позивача зі служби оцінка його кваліфікації та досягнень у службовій діяльності, з'ясування можливості подальшого проходження служби у поліції, з урахуванням його особистих якостей, досвіду роботи, не здійснювалися.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Отже, задовольняючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення статті 235 Кодексу законів про працю України, згідно якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, оскільки Законом України "Про Національну поліцію" дане питання не урегульоване.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в резолютивній частині постанови суду першої інстанції висновку щодо утримання або неутримання з присудженої позивачу суми прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, не свідчать про протиправність судового рішення та не є перешкодою для виконання відповідачем обов'язків податкового агента.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Національної поліції України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Ухвала в повному обсязі складена 29 грудня 2017 року.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим