Справа № 2а-1896/12/2670
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2012 року № 2а-1896/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі

головуючого судді О.М.Чудак,

за участю секретаря судового засідання І.В.Старець,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Комунального підприємства «Київпастранс»в особі Служби організації руху до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва про скасування рішення,

встановив:

09 лютого 2012 року Комунальне підприємство «Київпастранс»в особі Служби організації руху (КП «Київпастранс», Підприємство) звернулося в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва (УПФ України в Печерському районі) про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 04 листопада 2011 року №1605.

Зазначили, що оскаржуваним рішенням УПФ України в Печерському районі на підставі пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»від 08 липня 2010 року №2464-VІ за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до них застосовано штрафні санкції в розмірі 96864 грн 20 коп. та нараховано пеню в розмірі 4330 грн 91 коп.

Однак, по-перше, КП «Київпастранс»внаслідок несистематичного, неповного та нерегулярного фінансування компенсаційних виплат за перевезення пільгових категорій пасажирів, що здійснюється з державного та міського бюджетів, щомісяця недоотримувало свої законні кошти, всі в свою чергу є основним джерелом виплати заробітної плати штатним працівникам КП «Київпастранс», єдиних внесків та страхових внесків до Пенсійного фонду України. Отже без отримання фінансування державного та міського бюджетів (через Київську міську державну адміністрацію) Підприємство фактично позбавлено можливості та не має змоги вчасно виплачувати заробітну плату штатним працівникам КП «Київпастранс», сплачувати єдиний внесок до Пенсійного фонду України.

По-друге, як передбачено у абзаці другому частини дванадцятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»за наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконується в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до части третьої статті 15 Закону України «Про оплату праці»від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Отже вищевказаними нормами законів України чітко встановлена обов'язковість пріоритетності зобов'язань з виплати заробітної плати.

По-третє, частиною восьмою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»передбачено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону (до яких відноситься і Позивач), під час виплати кожної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі встановленому для таких платників (авансовані платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлений абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового зобов'язання), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів і послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчим документами чи будь-яких інших відрахувань.

Отже вищезазначена норма закону чітко встановлює, що КП «Київпастранс», як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зобов'язаний одночасно з перерахуванням коштів на оплату праці здійснити перерахування коштів на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Посилаючись на те, що в супереч вимогам вищезазначених норм закону УПФ України у Печерському районі нараховувало суми штрафних санкцій та пеню, нібито за пропущені Підприємством строки перерахування єдиного внеску, хоча у КП «Київпастранс»в цей час існували зобов'язання по виплаті заробітної плати штатним працівникам підприємства, а також посилаючись на те, що КП «Київпастранс»добросовісно здійснювало перерахування коштів на сплату єдиного внеску одночасно з перерахуванням коштів на оплату праці штатним працівникам підприємства, що підтверджується довідкою про виплату заробітної плати та сплату єдиного соціального внеску за 2011 рік по Службі організації руху КП «Київпастранс», - просили прийняте УПФ України в Печерському районі рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2012 року відкрито провадження в адміністративній справі, а ухвалою суду від 14 лютого 2012 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача провідний юрисконсульт КП «Київпастранс»ОСОБА_1 (довіреність від 03.01.2012 №06-5/54) заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та надані у справу докази.

Представник відповідача головний спеціаліст юрист УПФ України в Печерському районі ОСОБА_2 (довіреність від 10.11.2011 №16444/07) про задоволення позову заперечила, надавши письмові пояснення. Усно пояснила, що як Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», так і Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року №21-5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за №994/18289, передбачено обовязок платників єдиного внеску сплачувати нарахований за відповідний базовий звітний період внесок не пізніше 20-го числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому, жодних виключень з цього правила чинним законодавством не передбачено. Наведені ж позивачем положення, а саме частина восьма статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»визначає бухгалтерський порядок сплати єдиного внеску, оформлення платіжних доручень, подачу їх банку та проведення нарахування, а відтак, не відноситься до обовязку сплати внеску у встановлений строк.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши надані у справу докази на підтвердження й спростування позовних вимог в цілому й надавши їм юридичну оцінку, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, КП «Київпастранс»зареєстроване Подільською районною у місті Києві державною адміністрацією 26 жовтня 2001 року №0000389, а згідно довідки №13341, - внесене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій.

Як вбачається із Статуту Підприємства, воно засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва та створене відповідно до рішень Київської міської ради. До складу Підприємства входять філії та відокремлені підрозділи, в тому числі і Служба організації руху. Підприємство користується коштами філій та представництв, інших відокремлених підрозділів, а також може списувати кошти з їх рахунків у будь-яких розмірах без обмежень.

В свою чергу Служба організації руху КП «Київпастранс», згідно довідки позивача від 03 березня 2012 року №3849/07 внесена до Єдиного державного реєстру як юридична особа та зареєстрована в УПФ України в Печерському районі з 27 грудня 1999 року по теперішній час.

Відповідно до картки особового рахунку платника єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року по 27 лютого 2012 року Служба організації руху з 21 лютого 2011 року по 31 жовтня 2011 року допускала сплату єдиного внеску пізніше 20-го числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

У звязку з цим, начальником УПФ України в Печерському районі 04 листопада 2011 року прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 04 листопада 2011 року №1605.

Рішення платником отримане цього ж числа, що підтверджується підписом головного бухгалтера ОСОБА_3 та в межах десятиденного строку оскаржено до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (ГУПФ України в м. Києві). Рішенням останнього від 02 грудня 2011 року №32936/08 відповідну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В подальшому, в межах процедури узгодження рішення позивачем направлено скаргу до Пенсійного фонду України, який рішенням від 04 січня 2012 року №80/09-10 рішення УПФ України в Печерському районі та ГУПФ України в м. Києві залишив без змін.

Після отримання копії цього документу 10 січня 2012 року, що підтверджується вхідним штампом КП «Київпастранс»№04/56, Підприємство на підставі частини четвертої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України), якою передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, - звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва 09 лютого 2012 року.

При цьому, слід зазначити, що КП «Київпастранс»діє в інтересах відокремленого підрозділу, яке позбавлено можливості самостійно звернутись до суду.

Суд, визначаючись щодо позовних вимог, виходить з того, що відносини, які виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до частини пятої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»єдиний внесок нараховується на суми, які є базою нарахування єдиного внеску незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Відповідно до частини восьмої статті 9 вказаного Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до пунктів 4.1.1-4.1.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум. та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат чи на інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до пункту 4.2.4 вказаної Інструкції єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язанням із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями.

Згідно з пунктами 4.3.1, 4.3.6 цієї ж Інструкції обчислення єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється щомісячно на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Нараховані за відповідний базовий звітний період суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, вважається недоїмкою (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Водночас абзацом другим частини 8 статті 9 зазначеного Закону встановлено, що платники-роботодавці під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Згідно з пунктом 4.3.7 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, - платники під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для відповідних платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, визначені підпунктом 4.3.6 пункту 4.3 розділу IV цієї Інструкції, або за результатами звірення платника з органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.

Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплата доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплата доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів, (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної платщ на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Порядок прийняття банками та виконання розрахункових документів для виплати заробітної плати, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 pоку №21-3 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за №953/18248, розроблений відповідно до вищенаведеної статті 24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»та регулює механізм прийняття банками грошових чеків, платіжних доручень та інших розрахункових документів на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, і Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», і Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, - ведуть мову про порядок сплати фізичною чи юридичною особою через установи банку єдиного внеску. Зокрема, те, що внесок сплачується одночасно із виплатою заробітної плати, при цьому банком фактично перевіряється здійснене особою відрахування в необхідному розмірі на підставі представлених документів (платіжних доручень, інше).

У випадку наявної переплати по єдиному внеску з попередніх періодів, органом Пенсійного фонду України платнику для предявлення до банку надається відповідна довідка, яка і є підставою прийняття банком первинних документів на оплату праці. У випадку ж несплати єдиного внеску при нарахуванні та виплаті заробітної плати, вказана вже стаття 24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»передбачає, що банки за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплаченого єдиного внеску, з правом зворотної вимоги до платників єдиного внеску щодо відшкодування цієї суми.

Тобто, суд вважає за необхідне іще раз уточнити, що розглядувані правові положення стосуються механізму забезпечення при нарахуванні та виплаті роботодавцем заробітної плати сплату ним єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. В той час, коли стаття 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»та пункту 4.3.6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, - ведуть мову про те, що нараховані за відповідний базовий звітний період суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок, тобто обовязок сплачувати внесок до 20-го числа кожного місяця, незалежно від будь-яких обставин.

Представником позивача не заперечувалось, та більше того, підтверджено оригіналами платіжних доручень, довідкою за підписом начальника Служби організації руху та Головного бухгалтера, письмовими поясненнями, що єдиний внесок за період з 21 лютого 2011 року по 31 жовтня 2011 року ними сплачувався пізніше 20-го числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Однак, представник позивача в судовому засіданні наголошував на тому, що вказані обставини не є порушенням як частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», так і пункту 4.3.6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, оскільки сплата єдиного внеску проводилась одночасно із виплатою заробітної плати відповідно до цієї ж частини восьмої статті 9 вказаного Закону. Тобто, при затримці виплати заробітної плати законодавство передбачає виключення із загального правила щодо сплати єдиного внеску не пізніше 20-го числа місяця, що настає за базовим звітним періодом та надає законне право платнику сплачувати його одночасно із заробітною платою, що також і відповідає вимогам частини третьої статті 15 Закону України «Про оплату праці»в частині першочерговості виплати заробітної плати.

Таких виключень як вказано вище, судом не встановлено, а відтак за наявного факту затримки сплати єдиного внеску у встановлений строк, УПФ України у Печерському районі правомірно застосовано фінансові санкції та нараховано позивачу пеню.

В межах розгляду даної справи судом також досліджено і розрахунок санкції та пені та жодних порушень зі сторони субєкта владних повноважень не встановлено.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Таким чином, за обставин, коли вимоги позивача обґрунтовано спростовані відповідачем, не відповідають дійсним обставинам, не знайшли підтвердження матеріалами справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору, з урахуванням вимог статті 94 КАС України, в зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відшкодуванню з Державного бюджету України не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

постановив:

в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Київпастранс»в особі Служби організації руху до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва про скасування рішення відмовити повністю.

Відповідно до частин першої, третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.М.Чудак