Справа № 660/1102/17
Суддя: Дригваль В. М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №660/1102/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі: головуючого судді - Дригваль В.М.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Високопілля Херсонської області, в залі суду, адміністративний позов ОСОБА_2 до лейтенанта поліції УПП у м.Дніпро, 4 батальйону, 2 роти, ОСОБА_3, про визнання протиправними дії посадової особи та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Високопільського районного суду Херсонської області, в порядку ст.15-1, 22, 24 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року) від Нововоронцовського районного суду Херсонської області, надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом ОСОБА_2 до лейтенанта поліції УПП у м.Дніпро, 4 батальйону, 2 роти, ОСОБА_3, про визнання протиправними дії посадової особи та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, винесеною відповідачем, відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за правопорушення передбачене ст.122 КУпАП, а саме: 28.11.2017 року о 21.28 годині, керуючи автомобілем TESLA MODEL S, державний номер НОМЕР_1, по проспекту Кірова 85 в м.Дніпро, не виконав вимоги знаку 3.21 «Вїзд заборонено», чим порушив вимоги заборонених знаків, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає дану постанову необґрунтованою, складеною безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, що суперечить вимогам Закону, оскільки Конституційним Судом України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Вважає, що в його діях відсутній факт порушення в звязку з недоведеністю його в Законному порядку. Також поліцейським всупереч вимогам чинного законодавства не складався протокол про адміністративне правопорушення. Просить суд, визнати дії лейтенанта поліції УПП у м.Дніпро, 4 батальйону, 2 роти, ОСОБА_3, щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА №221677 від 28.11.2017 року протиправними; скасувати вказану вище постанову та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи у його відсутність. (а.с.5)

Відповідач, лейтенант поліції УПП у м.Дніпро, 4 батальйону, 2 роти, ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, будучи своєчасно сповіщеним про час та місце розгляду справи за адміністративним позовом (а.с.28), свого представника в судове засідання не направив, відзиву на адміністративний позов, заперечень та доказів на заперечення позовних вимог до суду не надав, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі доказів, що знаходяться у справі, відповідно до вимог ч.3 ст.205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу… фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

На підставі п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

- Із постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАА №221677 від 28.11.2017 року (а.с.8) зясовано, що лейтенантом поліції УПП у м.Дніпро, 4 батальйону, 2 роти, ОСОБА_3, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, в якій зазначено, що 28.11.2017 року о 21.28 годині, керуючи автомобілем TESLA MODEL S, державний номер НОМЕР_1, по проспекту Кірова 85 в м.Дніпро, не виконав вимоги знаку 3.21 «Вїзд заборонено», чим порушив вимоги заборонених знаків, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, чим порушив вимоги п.8.4 «в» ПДР «Порушення вимог заборонених знаків». Притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 255 грн. У Постанові відсутні посилання на докази, якими підтверджуються чи спростовуються обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідків правопорушення не зазначено.

Розглянувши по суті позовні вимоги ОСОБА_2, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість і необхідність задоволення позову, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 (позивач у справі), був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, 28.11.2017 року о 21.28 годині, керуючи автомобілем TESLA MODEL S, державний номер НОМЕР_1, по проспекту Кірова 85 в м.Дніпро, не виконав вимоги знаку 3.21 «Вїзд заборонено», чим порушив вимоги заборонених знаків.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Оскаржуючи вказану вище постанову по справі про адміністративне правопорушення, позивач посилається на те, що відповідач порушив порядок розгляду справи, оскільки ним винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.222 КУпАП , органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 1, 2, 3 статті 122.

Від імені органів Національної поліції, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.285 КУпАП, у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, 35-рп/2015, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Тому, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП, положення ст.258 КУпАП, не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Таким чином, аналіз п.2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, зазначаючи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст.258 КУпАП.

Разом з тим, після прийняття Конституційним Судом України, зазначеного рішення, норми Кодексу про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст.258 КУпАП, зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 - Постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху (ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення Кодексу про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема, ст.ст.278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом про адміністративні правопоуршення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Але суд при вирішенні даного спору, виходить із того, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, як не зазначено про такі докази і в Постанові про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст.72 КАС України, ч.1. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. ч.2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, ч.1.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. ч.2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобовязаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

В той час, як в оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які докази щодо порушення позивачем п. 8.4«в» Правил Дорожнього Руху в Україні, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу відповідно до вимог ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 гривень.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року, №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй ( частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав субєктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність субєкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

За таких обставин, суд вважає, що обєктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ОСОБА_2 дорожнього руху, відповідачем зібрано не було.

А за таких обставин, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним належним, допустимим та достатнім доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому винуватість позивача, як вважає суд, ґрунтується на припущеннях.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства України, дають підстави для висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у їх сукупності, зясувавши усі фактичні обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №221677 від 28 листопада 2017 року, винесена лейтенантом поліції УПП у м.Дніпро, 4 батальйону, 2 роти, ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України, суд враховує, що позов задоволено, а також те, що позивач не заявляв про наявність у нього будь-яких документально підтверджених судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі викладеного, ст.ст.122, 222, 251, 258, 276, 285, Правил дорожнього руху України, затвердженими Постановою кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306(зі змінами та доповненнями), керуючись ст.ст.2, 6, 9, 20, 72-77, 139, 242-246, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до лейтенанта поліції УПП у м.Дніпро, 4 батальйону, 2 роти, ОСОБА_3, про визнання протиправними дії посадової особи та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову серії ЕАА №221677 у справі про адміністративне правопорушення від 28 листопада 2017 року, винесену лейтенантом поліції УПП у м.Дніпро, 4 батальйону, 2 роти, ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду, відповідно до ч.4 ст.286 КАС України, протягом десяти днів, починаючи з дня проголошення чи отримання рішення суду.

Суддя В. М. Дригваль