Справа № 807/2071/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 січня 2018 рокум. Ужгород№ 807/2071/17

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Шешеня О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання неправомірними дій та визнання недійсною постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання неправомірними дій Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області по винесенню постанови від 07.12.2017 року ВП № 51681403 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 342 457,73 грн.; визнання недійсною постанови від 07.12.2017 року ВП № 51681403 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 342 457,73 грн. у звязку з самостійним виконанням рішення суду боржником та невчинення державним виконавцем дій з примусового виконання рішення суду до сплати боргу.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.12.2017 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків.

Однак, станом на 15.01.2018 року, вказані недоліки позовної заяви позивачем не було усунуто в строки, визначені судом.

Водночас, представником позивача було надано клопотання про усунення недоліків, обґрунтоване наступним.

В звязку з тим, що фінансове становище позивача не покращилось і сплата судового збору в розмірі 4064,58 грн., що перевищує розмір мінімальної заробітної плати є для позивача занадто значною, позивач долучає додаткові документи в обґрунтування клопотання про звільнення його від сплати судового збору, а саме: відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 32856 від 28.12.2017 року; довідку ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.01.2018 року про стан рахунку № 797383; довідку ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.012018 року про стан рахунку 797383, які свідчать про відсутність у позивача доходів та коштів на рахунках.

Разом з тим, клопотання представника позивача суд відхиляє та вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Як вже було зазначено судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору.

Позивач, виходячи з положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» до осіб, що звільнені від сплати судового збору, не відноситься.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України: суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Разом з тим, майновий стан сторони є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану.

Проте, позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору.

Подані позивачем докази у клопотанні про усунення недоліків суд вважає недостатніми для звільнення його від сплати судового збору, оскільки рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та обов'язків, тобто є конкретизацією загального принципу рівності всіх перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Тому, звільнення його від сплати судового збору в окремих категоріях справ є наданням позивачу певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених ст. 133 КАС України щодо звільнення позивача від сплати судового збору за подання ним позовної заяви. А тому, в задоволенні клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору слід відмовити.

Позовна вимога, яка викладена у позові є вимогою майнового характеру, з огляду на наступне.

Звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача субєкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача є майновими.

Такий висновок викладений в рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (рішення набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, є майновою.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України: суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що ухвалі про залишення без руху, позивача було попереджено про те, що позовну заяву буде повернуто позивачу, у разі не усунення її недоліків.

У разі не усунення недоліків, згідно з вимогами ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачу. При цьому, це не позбавляє позивача права звернутися до адміністративного суду повторно.

Враховуючи наведені обставини, позовну заяву слід повернути позивачу з підстав, визначених п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а саме: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області визнання неправомірними дій Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області по винесенню постанови від 07.12.2017 року ВП № 51681403 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 342 457,73 грн.; визнання недійсною постанови від 07.12.2017 року ВП № 51681403 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 342 457,73 грн. у звязку з самостійним виконанням рішення суду боржником та невчинення державним виконавцем дій з примусового виконання рішення суду до сплати боргу повернути позивачу.

2.Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

3.Розяснити позивачу, що в силу частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 Розділу VII «Перехідних положень» КАС України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р.). Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі, якщо ухвалу було оскаржено та не скасовано судом апеляційної інстанції, така ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2