Справа № 813/1981/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11430/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді- Мікули О.І.,

суддів- Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання- Болюк Н.В..,

представника позивача - Овчарука В.І.,

представників відповідачів- Можаєвої Н.В., Звіра Р.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі № 813/1981/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державної фіскальної служби України про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість,-

суддя в 1-й інстанції - Мартинюк В.Я.,

час ухвалення рішення - 26.10.2017 року, 10:41 год.,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - 27.10.2017 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ТОВ "Радехівський цукор" звернулося в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України (правонаступник - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби), в якому просило (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2016 року в сумі 125072,95 грн. та пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 року в сумі 308173,51 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" () пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2016 року, в сумі 125072 (сто двадцять п'ять тисяч сімдесят дві) грн. 95 коп. Стягнено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" () пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 року, в сумі 308173 (триста вісім тисяч сто сімдесят три) грн. 51 коп. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" 6498 (шість тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені, разом з тим, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби своєчасно, у визначений законодавством строк подав до Державного казначейства України висновки із зазначенням сум ПДВ, що підлягали відшкодуванню з бюджету, а оскільки єдиною умовою для пред'явлення вимоги про стягнення пені є неподання органом ДФС висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, то у ТОВ "Радехівський цукор" відсутнє право пред'являти вимоги про стягнення пені. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що ним надано докази того, що органами ДФС надавалися лише висновки про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ без надходження узагальненої інформації, та такі поверталися без виконання і лише при надходженні висновку та узагальненої інформації було здійснено перерахування платникові податку сум бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника, тому Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області діяло в межах наданих йому повноважень. Крім того, судом не надано належної оцінки тому факту, що обов'язок щодо надання узагальненої інформації щодо визначених у висновках обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість покладається на центральний орган державної податкової служби - Державну фіскальну службу України, а без отримання такої інформації здійснення перерахування коштів з бюджетного рахунку на рахунок платника не можливе без порушення алгоритму дій органу Казначейства при бюджетному відшкодуванні ПДВ, визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 39 від 17 січня 2011 року. У разі своєчасного подання органом ДФС узагальненої інформації до органів Казначейства такої проблеми, щодо перерахування платникові податку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість відповідно до встановлених строків взагалі б і не виникло. Таким чином, Головне управління Казначейства в процесі відшкодування податку на додану вартість діяло в межах наданих повноважень та у спосіб визначений нормативно-правовими актами, що регламентують механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість. Апелянт також вказує на те, що суд першої інстанції помилково вийшов за межі позовних вимог та вирішив стягнути з Головного управління Казначейства на користь позивача 6498,70 грн. судового збору, разом з тим, позивач такої вимоги в адміністративному позові не ставив, а просив стягнути судові витрати з двох відповідачів, тому висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення із Головного управління Казначейства судового збору у розмірі 6498,70 грн. є повністю необгрунтованими та такими, що суперечать нормам процесуального права і численним інформаційним листам суду касаційної інстанції про аналіз судової практики у справах про розподіл судових витрат. Просить скасувати оскаржувану постанову в частині стягнення із Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 6498,70 грн. та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до органів Казначейства Львівської області щодо стягнення судових виплат.

Представник відповідача (апелянта- Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області) - Можаєва Н.В. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційних скаргах, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача (апелянта- Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби) - Звір Р.П. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційних скаргах, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача - Овчарук В.І. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційних скарг і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник третьої особи- Державної фіскальної служби України у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника третьої особи за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційні скарг в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2016 року ТОВ "Радехівський цукор" подало податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року № з розрахунком суми бюджетного відшкодування та заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету. Бюджетне відшкодування за цей період становило 5032146,00 грн.

20 жовтня 2016 року ТОВ "Радехівський цукор" подало податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 року № з розрахунком суми бюджетного відшкодування та заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету. Бюджетне відшкодування за цей період становило 10799091,00 грн.

Зазначені суми були повернуті позивачу: за серпень 2016 року - 27 грудня 2016 року, а за вересень 2016 року - 02 лютого 2017 року.

Враховуючи те, що такі суми повернуті поза межами строків визначених пунктами 200.10 та 200.12 ст.200 ПК України, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Радехівський цукор" виконало всі необхідні умови для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби за результатами проведених камеральних перевірок визнано право ТОВ "Радехівський цукор" на отримання бюджетного відшкодування ПДВ, підтверджено достовірність розрахунків заявленої до відшкодування суми та подано, у визначений законодавством строк, до органу Державного казначейства України висновки із зазначенням сум ПДВ, що підлягали відшкодуванню ТОВ "Радехівський цукор" з бюджету; разом з тим, Головним управління Державної казначейської служби України у Львівській області не вчинено дій, спрямованих на перерахування позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у встановлений законом строк, тому у позивача виникло право на нарахування пені відповідно до вимог п.200.23 ст.200 ПК України, а належним способом захисту порушеного права є зобов'язання стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню, нараховану на суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за серпень та вересень 2016 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Згідно з п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 ППК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано ст.200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.200.7, 200.10 цієї статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з абз.1 п.200.12 ст.200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний протягом п'яти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Відповідно до п.200.17 ст.200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Радехівський цукор" у поданих деклараціях з ПДВ за серпень-вересень 2016 року задекларувало суми ПДВ до відшкодування на рахунок платника у банку, а саме: по декларації за серпень 2016 року від 20 вересня 2016 року № задекларовано до відшкодування 5032146,00 грн., по декларації за вересень 2016 року від 20 жовтня 2016 року № задекларовано до відшкодування 10799091,00 грн.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, на виконання вимог ст.200 ПК України, протягом 30 календарних днів за граничним терміном подання таких декларацій проведено камеральні перевірки заявлених у ній даних, за результатми яких:

- по декларації за серпень 2016 року складено довідку «А2» про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами камеральної перевірки від 20 жовтня 2016 року №252/0/0/28-06-3900/36153189 та сформовано висновок про суми відшкодування ПДВ від 21 жовтня 2016 року №1553-07, який реєстром висновків про суми відшкодування ПДВ від 24 жовтня 2016 року №1555-07 передано на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області;

- по декларації за вересень 2016 року складено довідку «А2» про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами камеральної перевірки від 17 листопада 2016 року №277/0/0/28-06-3900/36153189 та сформовано висновок про суми відшкодування ПДВ від 21 листопада 2016 року №1627-07, який реєстром висновків про суми відшкодування ПДВ від 22 листопада 2016 року №1629-07 передано на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області

Таким чином, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби за результатами проведених камеральних перевірок було визнано право ТОВ "Радехівський цукор" на отримання бюджетного відшкодування ПДВ, підтверджено достовірність розрахунків заявленої до відшкодування суми та подано, у визначений законодавством строк, до органу Державного казначейства України висновки із зазначенням сум ПДВ, що підлягали відшкодуванню ТОВ "Радехівський цукор" з бюджету.

Згідно з п.200.13 ст.200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до п.9 Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість (чинного на час відшкодування позивачу бюджетної заборгованості, втратив чинність з 01 квітня 2017 року на підставі постанови Кабінету Міністрів N 26 від 25 січня 2017 року) на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Згідно з п.9 Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17 січня 2011 року, на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до п.5 Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України 03 лютого 2011 року №68/23, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за №199/18937, центральний орган державної податкової служби не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання реєстрів висновків, здійснює формування узагальненої інформації щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість окремо за платниками, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, іншими платниками та платниками, у яких суми до бюджетного відшкодування заявлені в період дії Закону України "Про податок на додану вартість" та залишились невідшкодованими. Зазначену інформацію на постійній основі (щоденно) не пізніше наступного робочого дня після її формування направляє: до Державного казначейства України; одночасно органам державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі для подачі висновків органам державного казначейства.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок Львівського управління офісу ВПП ДФС № 1553-07 від 21 жовтня 2016 повернуто без виконання листом Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області від 01 листопада 2017 №05-16/8462, мотивованим тим, що станом на 01 листопада 2016 року відповідно до п.9 Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17 січня 2011 року, узагальнена інформація про обсяги бюджетного відшкодування податку на додану вартість, яка б передбачала відшкодування ПДВ ТОВ "Радехівський цукор" у сумі 5032146,00 грн. не надходила, що унеможливлює здійснення відповідних операцій по відшкодуванню податку на додану вартість.

У подальшому податковим органом формувалися ідентичні висновки із зазначенням сум ПДВ, що підлягали відшкодуванню ТОВ "Радехівський цукор" з бюджету та повторно направлялися до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області та поверталися ним без виконання податкового органу кожних п'ять робочих днів листами, аналогічно мотивованими відсутністю узагальненої інформації про обсяги бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а саме: листом від 09 листопада 2016 року №05-16/8760, листом від 17 листопада 2016 року №05-16/9013, листом від 25 листопада 2016 року №05-16/9277, листом від 05 грудня 2016 року №05-16/9584, листом від 13 грудня 2016 року №05-16/116, листом від 21 грудня 2016 року №05-16/399.

27 грудня 2016 року Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області провело відшкодування ПДВ на користь ТОВ "Радехівський цукор" у сумі 5032146,00 грн., визначеній у висновку від 21 жовтня 2016 року № 1553-07, відповідно до узагальненої інформації №36 щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ, сформованої за зверненнями головних управлінь ДФС, яка надійшла 23 грудня 2016 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області.

Аналогічно виконувався висновок від 21 листопада 2016 року № 1627-07 про відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ "Радехівський цукор» в сумі 10799091,00 грн.

Зокрема, такий було повернуто без виконання листом Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області від 30 листопада 2016 року №05- 16/9446, мотивованим тим, що станом на 30 листопада 2016 року, відповідно до п.9 Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17 січня 2011 року узагальнена інформація про обсяги бюджетного відшкодування податку на додану вартість, яка б передбачала відшкодування ПДВ ТОВ "Радехівський цукор" у сумі 10799091,00 грн. не надходила, що унеможливлює здійснення відповідних операцій по відшкодуванню податку на додану вартість.

У подальшому податковим органом формувалися ідентичні висновки із зазначенням сум ПДВ, що підлягали відшкодуванню ТОВ "Радехівський цукор" з бюджету та повторно направлялися до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області та поверталися ним без виконання податкового органу кожних п'ять робочих днів листами, аналогічно мотивованими відсутністю узагальненої інформації про обсяги бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а саме: листом від 08 грудня 2016 року №05-16/24, листом від 16 грудня 2016 року №05-16/265, листом від 26 грудня 2016 року №05-16/585, листом від 04 січня 2017 року №05-16/66, листом від 13 січня 2017 року №05-16/284, листом від 23 січня 2017 року №05-16/620, листом від 31 січня 2017 року №05-16/879.

02 лютого 2017 року Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області провело відшкодування ПДВ на користь ТОВ "Радехівський цукор" у сумі 10799091,00 грн., визначеній у висновку від 13 січня 2017 року № 23-48, відповідно до узагальненої інформації №1 щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ, сформованої за зверненнями головних управлінь ДФС, яка надійшла 01 лютого 2017 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області.

Таким чином, суми ПДВ, що підлягали відшкодуванню ТОВ "Радехівський цукор" з бюджету позивачу: за серпень 2016 року відшкодовані 27 грудня 2016 року, а за вересень 2016 року - 02 лютого 2017 року, тобто поза межами строків визначених пунктами 200.10 та 200.12 ст.200 ПК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для здійснення бюджетного відшкодування згідно з вимогами ПК України є висновок податкового органу про суму такого відшкодування. Відсутність узагальненої інформації по заявлених позивачем сумах бюджетного відшкодування не може бути підставою для відмови у здійсненні бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до п.200.23 ст.200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, враховуючи, що ТОВ "Радехівський цукор" виконані всі необхідні умови для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області не вчинено дій, спрямованих на перерахування позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у встановлений законом строк, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у позивача виникло право на нарахування пені відповідно до вимог п.200.23 ст.200 ПК України, а належним способом захисту порушеного права є зобов'язання стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню, нараховану на суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за серпень та вересень 2016 року.

У матеріалах справи наявний розрахунок пені, заперечень на який від відповідачів не надходило, а помилок судом не встановлено.

Зокрема, ставка Національного банку України становить 14% з жовтня 2016 року. Кількість днів протермінування відшкодування суми бюджетної заборгованості в розмірі 5032146,00 грн. за серпень 2016 року становить 54 дні; відшкодування сум бюджетної заборгованості в розмірі 10799091,00 грн. за вересень 2016 року - 62 дні.

Таким чином, пеня на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2016 року становить 125072,95 грн., а за вересень 2016 року - 308173,51 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право позивача на нарахування пені відповідно до вимог п.200.23 ст.200 ПК України не залежить від факту подання контролюючим органом органу Державного казначейства України висновків із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а виникає у зв'язку з невідшкодуванням бюджетного відшкодування ПДВ платнику протягом визначеного ст.200 ПК України строку, а тому доводи Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про те, що у позивача відсутнє право для пред'явлення вимоги про стягнення пені, оскільки єдиною умовою для пред'явлення вимоги про стягнення пені є неподання податковим органом висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, є безпідставними.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на п.9 Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17 січня 2011 року, як на підставу обґрунтування неможливості здійснення відповідних операцій по відшкодуванню ПДВ у зв'язку з відсутністю узагальненої інформації про обсяги бюджетного відшкодування податку на додану вартість, яка б передбачала відшкодування ПДВ, оскільки порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків детально врегульовано ст.200 ПК України, норми якої і підлягають застосуванню відповідачем при здійсненні бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність у Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39, прописаного механізму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у спосіб судового стягнення не є підставою для висновку про відсутність такого способу захисту у національній правовій системі взагалі.

На усунення вказаної колізії 21 грудня 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (набрав чинності з 01 січня 2017 року), яким змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування, а саме: виключено необхідність надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Колегія суддів вважає, що створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись належною платнику податків сумою бюджетного відшкодування ПДВ є формою втручанням у право на мирне володіння своїм майном, оскільки бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо виконання покладених на нього функцій з перерахунку сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку створює умови, за яких підприємство позбавлене фактичної можливості розпоряджатися власними активами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці щодо вирішення податкових спорів виходить з того, що стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника у поєднанні з відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Крім того, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає, що відповідачем - Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області у цьому випадку не дотримано цей принцип, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову шляхом зобов'язання стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню, нараховану на суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за серпень та вересень 2016 року.

Колегія суддів також вважає правильним покладення судових витрат у цій адміністративній справи на Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області шляхом стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 6498,70 грн. сплаченого судового збору, оскільки порушення прав позивача на своєчасне отримання сум бюджетного відшкодування ПДВ обумовлене бездіяльністю Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо виконання покладених на нього функцій з перерахунку сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, а тому доводи апеляційної скарги представника Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області в цій частині колегія суддів відхиляє з наведених вище мотивів.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є безпідставними, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.243, 250, 272, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі № 813/1981/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І.Мікула

Судді: А.Р.Курилець

М.П.Кушнерик

Повне судове рішення складене 11 січня 2018 року.