Справа № 826/2629/17
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2629/17 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Крук Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив винести ухвалу про стягнення з Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 226 040,40 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як позивач проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 року задоволено позов ОСОБА_3, внаслідок чого визнано протиправними та скасовано накази Головного управління з питань захисту прав споживачів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.04.2012 року №52-к «Про звільнення ОСОБА_3.», від 03.05.2012 року №57-к «Про внесення змін до наказу №52-к від 17 квітня 2012 року»; поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу контролю і нагляду за якістю послуг Головного управління з питань захисту прав споживачів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та стягнуто з Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.05.2012 року по 27.05.2014 року в сумі 175 469,80 грн., відрахувавши з вказаної суми всі необхідні податки та обов'язкові збори. Рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Оскільки, посадові особи, до яких звернуто виконання постанови суду, відповідних заходів не здійснили, на підставі виконавчого листа №2а-6787/12/2670 від 05.06.2014 року, виданого Київським апеляційним адміністративним судом, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44164136 від 18.11.2014 року.

Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виконано судове рішення лише в частині виплати на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.05.2012 року по 27.05.2014.

У зв'язку з невиконанням рішення суду в іншій частині, державним виконавцем ДВС України 30.12.2014 року та 03.02.2015 року винесено постанови про накладення штрафу на боржника - Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та зобов'язано здійснити заходи, спрямовані на виконання рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за його невиконання.

Крім того, поданням Державної виконавчої служби України від 17.03.2015 року матеріали виконавчого провадження № 44164136 з примусового виконання виконавчого листа №2а-6787/12/2670 направлені на розгляд до Шевченківського РУ ГУМВС України м. Києва стосовно порушення кримінальної справи за фактом умисного невиконання рішення суду.

Рішення суду в частині поновлення позивача було виконано лише 20.01.2017 року.

Позивач просив стягнути середній заробіток за період часу з моменту ухвалення судового рішення та до фактичного поновлення його на посаді, оскільки з вини відповідача рішення суду не виконувалось, а він не був працевлаштований.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність рішень митного органу, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі, встановлено статтею 236 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Так з матеріалів справи вбачається, що з 28.05.2014 по 19.01.2017 позивач фактично не працював.

Частиною другою статті 257 КАС України (в редакції до 15.12.2017) встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України (в редакції до 15.12.2017) передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до статті 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 2 ст. 65 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження»).

Таким чином, враховуючи, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 року по адміністративній справі №2а-6787/12/2670 позивача поновлено на посаді, однак вказане рішення вчасно не виконане, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді.

При цьому, судом першої інстанції обгрунтовано не прийняті доводи відповідача щодо поважності причин тривалого невиконання постанови суду про поновлення на посаді ОСОБА_3 у зв'язку з реорганізацією та відсутністю структурного підрозділу, який би виконував функції та завдання з питань захисту прав споживачів, оскільки у відповідності до вимог діючого законодавства України, приєднання - це така форма реорганізації, при якій одна юридична особа включається до складу іншої юридичної особи, що продовжує існувати й далі, але в більшому масштабі та юридична особа - правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов'язки припиненої юридичної особи, несе відповідальність за її зобов'язаннями в повному обсязі.

Сума середнього заробітку, розрахована позивачем і заявлена до стягнення, відповідачем не оспорюється, також судом не встановлено факту отримання позивачем у спірний період будь-яких інших доходів за іншим працевлаштуванням.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 12 січня 2018 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.В.Федотов