Справа № 826/3262/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

10 січня 2018 року № 826/3262/16
Окружний адміністративний суду міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тимчасово виконувача обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України Хомчака Р.Б. про визнання незаконними вимог пункту 3 телеграми від 15.02.2016 №116/12/2285 в частині.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними вимог пункту 3 телеграми Тимчасово виконувача обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.02.2016 №116/12/2285 в частині: "не надані щорічні відпустки за 2014 у 2016 році не надавати".

Позов обґрунтований тим, що вимога відповідача не надавати відпустки за 2014 рік у 2016 році суперечить статті 45 Конституції України, якою гарантовано право на оплачувану щорічну відпустку. Як зазначено в позовній заяві, статтею 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (зі змінами та доповненнями) передбачено надання військовослужбовцям щорічної основної відпустки (пункт 1), водночас в разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з запровадженням особливого періоду через оголошення часткової мобілізації на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014, такі відпустки надаються у наступному році (пункт 21). На думку позивача, 2016, 2017, 2018, 2032 роки є наступними після 2014 року.

Позивачем подано заяву про підтримання позовних вимог, задоволення позову та про розгляд справи за його відсутності.

Представником відповідача подані письмові заперечення на адміністративний позов. У запереченнях зазначено, що позивач як військовослужбовець призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період у січні 2015 року та звільнений з військової служби в запас у квітні 2016 року, використав право на отримання щорічної основної відпустки за цей період та отримав грошову компенсацію за 8 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2016 рік, що є свідченням відсутності порушеного права. Крім того, на думку представника відповідача, за змістом статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ненадані військовослужбовцям щорічні основні відпустки у 2014, в зв`язку з настанням особливого періоду, могли надаватись у наступному 2015 році.

Відповідно до частини першої статті 41 та частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, судом ухвалено судовий розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

До матеріалів справи додано документ від 15.02.2016 №116/12/2285, відповідно до пункту 3 якого Тимчасово виконуючий обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенант ОСОБА_2 вимагав (пропонував) не допускати надання не використаних щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням особливого періоду з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію з порушенням вимог пункту 21 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Не надані щорічні відпустки за 2014 рік у 2016 році не надавати.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача у письмових запереченнях, крім іншого, зазначив, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки права позивача не порушуються в зв`язку з надісланням телеграми від 15.02.2016 №116/12/2285, в якому відповідач вимагав (пропонував) не надавати у 2016 році щорічні основні відпустки за 2014 рік.

У запереченнях наголошено, що позивач у січні 2015 року був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, у квітні 2016 року звільнений з військової служби в запас. Під час служби в зазначений період позивач використав право на щорічну основну відпустку відповідно до наказів військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28.04.2015 №90, від 23.09.2015 №220 та отримав компенсацію за 8 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2016 рік.

Зі змісту позовної вбачається, що позивач не погоджується з вимогою відповідача не надавати у 2016 році щорічні основні відпустки невикористані в 2014 році на підставі пункту 21 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", водночас наводячи власне тлумачення наведеного положення Закону. В позовній заяві відсутнє обґрунтування порушеного права, інтересу.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про недоведеність позивачем порушеного права, інтересу в зв`язку з вимогою (пропозицією) відповідача, викладеною в документі від 15.02.2016 №116/12/2285, не надавати в 2106 році щорічні основні відпустки невикористані в 2014 році. Роблячи такий висновок, суд бере до уваги, що позивач призваний на службу в січні 2015 року під час мобілізації на особливий період, а у квітні 2016 року звільнений. Отже, вимоги відповідача не стосуються позивача, відповідно відсутні порушене право, інтерес, що підлягає захисту. Крім того, позивач скористався правом на використання щорічної основної відпустки в 2015 році та отримав компенсацію за невикористану частину відпустки в 2016 році.

За змістом статті 5 КАС України (в редакції, чинній на час вирішення судом адміністративної справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси <...>. Аналогічні за змістом положення містились у статті 6 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду).

З огляду на те, що позивач у позовній заяві не зазначає про порушення прав, інтересів у зв`язку з вимогою відповідача не надавати в 2106 році щорічні основні відпустки невикористані в 2014 році, судом під час розгляду адміністративної справи не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, інтересів позивача, водночас з письмових пояснень представника відповідача вбачається, що вимога відповідача не стосується позивача, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відповідно в їх задоволенні слід відмовити.

Оскільки відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, такі витрати, відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України, компенсації за рахунок Державного бюджету України не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач Тимчасово виконуючий обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України Хомчак Р.Б. (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 19).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділ VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець