Справа № 760/5722/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/5722/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
Кізюн Людмила Іванівна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Костюк Л.О., Шелест С.Б.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Черкасенко Юрія Васильовича, заступника начальника Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимова Дмитра Андрійовича Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №746182 від 13 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену Інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Черкасенко Ю.В. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП; скасувати постанову про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017, що прийнята заступником начальника Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимовим Дмитром Андрійовичем.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.12.2016 відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №8746182 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за порушення частини другої статті 122 КУпАП.

Однак, на думку позивача, оскаржувана постанова винесена з грубими порушеннями чинного законодавства, зокрема, вчинення даного виду правопорушення не підпадає під дію частини другої статті 122 КУпАП.

Крім того, відповідачем, при винесенні постанови, не було взято до уваги пояснення свідків, чим були порушені права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП.

У подальшому, позивачем було оскаржено вказану постанову шляхом подання відповідних адміністративних скарг до Управління патрульної поліції у місті Києві та до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Проте, постановою про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 та рішенням Національної поліції України, що викладено в листі від 16.02.2017 №Г-499/41/2/01-2017 оскаржувану постанову залишено в силі.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано постанову Інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Черкасенко Юрія Васильовича серії АР №746182 від 13 грудня 2016 року, про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

У решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Зокрема, апелянт посилався на те, що оскаржувану постанову позивач отримав у день її винесення, тобто 13.12.2016. У подальшому, постановою про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 оскаржувану постанову залишено без задоволення.

Листом Департаменту патрульної поліції від 16.02.2017 № Г-499/41/2/01-2017 повідомлено ОСОБА_8, що розгляд справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови за наслідками її розгляду було вчинено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавчими актами.

Вказаний лист отримано позивачем 25.02.2017, що підтверджується листом ПАТ «Укрпошта» від 20.03.2017 №38-06П-033, а до суду позивач звернувся лише у березні 2017 року.

Враховуючи наведене, Управлінням патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, до суду першої інстанції було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Однак, судом першої інстанції не було вирішено вказане клопотання та вирішено справу по суті, що, на думку відповідача, свідчить про протиправність постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.12.2016 Інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Черкасенко Ю.В. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №746182 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за порушення позивачем частини другої статті 122 КУпАП (а.с. 16).

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_8 13.12.2016 о 23 год. 25 хв. в місті Києві по проспекту Бажана 1П, керуючи автомобілем «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1, здійснив з'їзд з головної дороги не з крайнього правового положення, при цьому змінював напрямок руху не застосовуючи покажчик повороту, чим порушив вимоги п.9.2 «б» та п. 10.4 Правил дорожнього руху.

У подальшому, позивачем у порядку адміністративного оскарження подано скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №746182 від 13.12.2016.

Постановою Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017, направленою листом від 06.01.2017 №Г-11594/41/11/02-2017 оскаржувану постанову залишено без задоволення (а.с. 17-19).

Листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 16.02.2017 №Г-499/41/2/01-2017 повідомлено позивача про відсутність порушень норм чинного законодавства в діях поліцейських при винесенні оскаржуваної постанови (а.с. 20-21).

Згідно листа ПАТ «Укрпошта» від 20.03.2017 №38-06П-033 вказаний лист отриманий позивачем 25.02.2017 (а.с. 51).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачів та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано до суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, не надано матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, у оскаржуваній постанові не зазначено повного прізвища, ім'я та по-батькові інспектора, яким складена постанова та містить виправлення, що свідчить про наявність підстав для скасування такої постанови. Однак, позовна вимога про скасування постанови про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 є такою, що не відповідає вимогам КАС України стосовно належного способу захисту прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин, тому задоволенню не підлягає.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно підпункту «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

У відповідності до п.10.4 Правил дорожнього руху перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_8 13.12.2016 о 23 год. 25 хв. в місті Києві по проспекту Бажана 1П, керуючи автомобілем «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1, здійснив з'їзд з головної дороги не з крайнього правового положення, при цьому змінював напрямок руху не застосовуючи покажчик повороту, чим порушив вимоги п.9.2 «б» та п. 10.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно частини другої статті 122 КУпАП (а.с. 16).

За правилами частини другої статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.п. 8-10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції (додаток 4) на розгляд справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 Розділу IV Інструкції №1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення визначено статтею 246 КУпАП.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено статтею 254 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (частина друга статті 258 КУпАП).

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 2 р.ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, з аналізу наведених норм діючого законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу. Разом з тим, у випадку, коли особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана надати належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, 13.12.2016 відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №746182 та накладено адміністративне стягнення на позивача у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за порушення частини другої статті 122 КУпАП.

Частиною першою статті 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, Інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Черкасенко Юрія Васильовича не було надано до суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, не надано матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також, відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів відеофіксації або фотофіксації.

Як свідчать матеріали справи, 22.12.2016 позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням надати для ознайомлення відео, що стосується накладення стягнення згідно постанови серія АР №746182 від 13.12.2016 (а.с. 22).

Згідно листа Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції від 04.01.2017 №Г-11593/41/11/02-2017 вказане звернення задоволено та зазначено, що позивач має ознайомитись із відеозаписами із нагрудних камер в приміщенні Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції за адресою: м. Київ, вулиця Народного Ополчення, 9 (а.с. 23).

У подальшому, позивач 13.01.2017 звернувся з заявою, в якій просив надати письмову відповідь щодо ситуації, яка склалась стосовно відеозапису вчиненного ним адміністративного правопорушення (а.с. 24).

Листом Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції від 13.02.2017 №Г-342/41/11/01-2017 ОСОБА_4 повідомлено, що відеокамера (відеореєстратор) працівників патрульної поліції у зв'язку з технічними проблемами вийшла з ладу і фіксація вчиненного ним адміністративного правопорушення не збереглась (а.с. 25).

Крім того, з тексту постанови про адміністративне правопорушення не вбачається врахування інших обставин, передбачених статтею 33 КУпАП.

Згідно зі статтею 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вже зазначалось, згідно зі статтею 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів звертає увагу, що у оскаржуваній постанові не зазначено повного прізвища, ім'я та по-батькові інспектора, яким складена постанова, як того вимагають приписи статті 283 КУпАП, проте містить виправлення, що також є підставою для її скасування.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху є непідтвердженим, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Посилання апелянта на необхідність залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, колегією суддів не приймається до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За правилами частини четвертої статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Як свідчать матеріали справи, 24.03.2017 позивачем за допомогою засобів поштового зв'язку подано до суду адміністративний позов про оскарження постанови серії АР №746182 від 13 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення (а.с. 27).

При цьому, до звернення до суду ОСОБА_4 в адміністративному порядку подано скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №746182 від 13.12.2016.

Постанову Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві від 03.01.2017, про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення, направленою листом від 06.01.2017 №Г-11594/41/11/02-2017, оскаржувану постанову залишено без задоволення (а.с. 17-19).

У подальшому, позивачем подано звернення щодо неправомірності дій працівників Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції при винесенні постанови серії АР №746182 від 13.12.2016.

Листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 16.02.2017 №Г-499/41/2/01-2017 повідомлено позивача про відсутність порушення норм чинного законодавства в діях поліцейських при винесенні оскаржуваної постанови (а.с. 20-21).

Згідно листа ПАТ «Укрпошта» від 20.03.2017 №38-06П-033 вказаний лист отриманий позивачем 25.02.2017 (а.с. 51).

Таким чином, оскільки позивач отримав оскаржувану постанову 13 грудня 2016 року, при цьому скористався досудовим порядком вирішення даного спору, за результатами якого отримав рішення, оформлене листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 16.02.2017 №Г-499/41/2/01-2017, лише 25.02.2017, а до суду звернувся за захистом свої порушених прав 24 березня 2017 року, тому наявні підстави стверджувати, що останнім не пропущено, відведений частиною четвертою статті 99 КАС України строк для звернення до суду.

Доводи апелянта стосовно не розгляду судом першої інстанції клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки з урахуванням встановлених обставин справи та вимог частини четвертої статті 99 КАС України, позивачем не було пропущено строк звернення до суду, відтак колегія суддів вважає, що допущене порушення процесуального закону щодо не розгляду такого клопотання не є підставою для скасування судового рішення, та залишення адміністративного позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 272, 286, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Л.О. Костюк,

С.Б. Шелест

Повний текст виготовлено: 11 січня 2018 року.