Справа № 813/4191/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року справа № 813/4191/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУНП у Львівській області, відповідач), в якій, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить:

-визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області при: а) направленні позивача для проходження стажування у Донецьку та Луганську області; б) накладенні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції; в) звільненні з органів поліції;

-визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції у Львівській області в частинах, що стосуються ОСОБА_2 за номерами: а) 2880 від 05.09.2017 року «Про направлення на стажування працівників ГУ НП у Львівській області у Донецькій та Луганській областях»; б)3625 від 30.10.2017 року «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників ГУНП у Львівській області»; в)876о/с від 10.11.2017 року «По особовому складу».

-зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_2 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області;

-стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 листопада 2017 по день постановлення судового рішення в сумі, визначеній судом.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що при виданні наказів №2880 від 05.09.2017 року «Про направлення на стажування працівників ГУ НП у Львівській області у Донецькій та Луганській областях», №3625 від 30.10.2017 року «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників ГУНП у Львівській області», №876о/с від 10.11.2017 року «По особовому складу» в частині, що стосуються ОСОБА_2, допущено порушення вимог ст.73 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2 Розділу IX. «Стажування» Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС №1625 від 24.12.2015 року, ст.14 «Порядок накладення дисциплінарних стягнень» Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України, Розділу VI. «Права та обов'язки учасників службових розслідувань» Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС №230 від 12.03.2013 року, а також п.2 Листа Голови Національної поліції України від 03.08.2017 року №8411/01/12-2017 «Про кадрові призначення в системі Національної поліції України». У зв'язку із чим вважає, що оскаржувані накази підлягають до скасування.

Ухвалою суду від 20.11.2017 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, які наведені у позовній заяві та додаткових поясненнях. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. У поданому через канцелярію суду відзиві, відповідач зазначає, що суть порушення службової дисципліни ОСОБА_2 зводиться до невиконання письмового наказу старшого прямого начальника, а саме - наказу ГУ НП №2880 від 05.09.2017 року «Про направлення на стажування ГУНП в Донецькій та Луганській областях». Вважає, що даний факт підтверджено службовим розслідуванням, за наслідками якого позивач отримав дисциплінарне стягнення, яке в законний спосіб відповідачем було виконано. Просив суд у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 219о/с від 16.03.2017 року ОСОБА_2 з 16 березня 2017 року призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області. Наказом Волинського навчального центру підготовки поліцейських № 14о/с від 20.03.2017 року рядового поліції ОСОБА_2 зараховано за фактом прибуття до навчального центру для проходження первинної професійної підготовки з 20 березня 2017 року, яку він проходив до 18 липня 2017 року. Після успішного проходження курсів первинної професійної підготовки ОСОБА_2 продовжив проходження служби на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області.

05 вересня 2017 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області видано наказ «Про направлення на стажування працівників ГУНП у Львівській області в Донецькій та Луганській областях» за № 2880, згідно пункту другого якого рядовий поліції ОСОБА_2 дільничний інспектор поліції сектору превенції патрульної поліції Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області направляється для проходження стажування у період із 07 вересня до 04 січня 2017 року до ГУНП в Луганській області.

В зв'язку із неприбуттям 07.09.2017 року ряду працівників до ГУНП у Львівській області для проходження стажування 08.09.2017 року наказом по ГУ НП у Львівській області «Про призначення службового розслідування» за №2930 призначено службове розслідування. За результатами цього розслідування наказом ГУНП у Львівській області «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників ГУНП у Львівській області» за №3625 від 30.10.2017 року за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання службових обов'язків, передбачених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, порушення вимог п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, листа Голови Національної поліції України від 03.08.2017 № 8411/01/12-2017 «Про кадрові призначення в системі Національної поліції України» та наказу ГУНП у Львівській області від 05.09.2017 № 2880 «Про направлення на стажування працівників ГУНП у Донецькій та Луганській областях» на позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. Вказане накладене дисциплінарне стягнення реалізовано відповідачем 10.11.2017 року шляхом видання наказу «По особовому складу» за № 867о/с, яким відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIIІ позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77.

Не погоджуючись із вищевказаними наказами, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд застосовує, зокрема, правові норми Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), яким визначаються правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, відповідно до п. 1, 2, 6 ч.1 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно п. 4 розділу XI Закону № 580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Із положень ст.19 Закону № 580-VIII випливає, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В пункті 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII зазначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». Отже, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут).

Так, відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

В свою чергу, в розумінні ст. 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Службовою дисципліною відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Як вбачається з відзиву відповідача, суть порушення службової дисципліни ОСОБА_2 зводиться до невиконання письмового наказу старшого прямого начальника, а саме - наказу ГУ НП №2880 від 05.09.2017 року «Про направлення на стажування ГУНП у Донецькій та Луганській областях».

Оцінюючи склад проступку, вчинення якого поставлено у вину позивачу, суд керується таким.

Згідно зі ст.72 Закону № 580-VIII професійне навчання поліцейських складається з:

1) первинної професійної підготовки;

2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання;

3) післядипломної освіти;

4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно - службової діяльності.

Порядок, організація та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.

У відповідності до ч.1 ст. 73 Закону № 580-VIII поліцейські, які вперше прийняті на службу в поліції, з метою набуття спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, зобов'язані пройти первинну професійну підготовку за відповідними навчальними програмами (планами), затвердженими Міністерством внутрішніх справ України, а ч. 4 цієї статті передбачено, що поліцейські після успішного закінчення курсу первинної професійної підготовки повертаються до органів (закладів, установ) поліції, з яких вони були направлені для проходження первинної підготовки, для подальшого проходження служби в поліції відповідно до цього Закону.

Порядок і умови проходження первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції, визначає Положення про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції, затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 105 від 16.02.2016 року (надалі - Положення № 105).

У відповідності до вказаних норм права позивач, як зазначено вище, в період із 20 березня по 18 липня 2017 року успішно пройшов первинну професійну підготовку і після закінчення її курсів продовжив подальше проходження служби в Личаківському ВП ГУНП у Львівській області.

Частиною 1 ст. 75 Закону № 580-VIII визначено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України «Про вищу освіту», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з:

1) спеціалізації;

2) перепідготовки;

3) підвищення кваліфікації;

4) стажування.

Організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України, що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорії керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів, визначає Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України 24.12.2015 року за № 1625 (надалі - Положення № 1625), який видано на виконання ч. 7 ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію».

Одним із видів післядипломної освіти згідно пункту 1 Розділу ІІІ. Види післядипломної освіти Положення № 1625 являється стажування - набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов'язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Порядок і умови проходження поліцейськими стажування визначено Розділом ІХ. Стажування Положення № 1625.

Пунктом другим цього Розділу передбачено, що стажування проходять:

-працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву,- для просунення по службі;

-працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

-інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом чітко визначені категорії поліцейських, які повинні проходити стажування.

10.11.2017 року та 21.11.2017 року позивачем на адресу відповідача надсилались запити про надання публічної інформації, в яких, серед іншого, ставилось питання про надання копій наказів про зарахування до кадрового резерву для просування по службі чи призначення на нову посаду, затвердження індивідуального плану стажування.

Однак, таких відповідач не надав.

В поданому суду відзиві представник відповідача зазначає, що згідно плану-графіку затвердженого начальником ГУ НП у Львівській області 04.08.2017 року позивач зарахований до кадрового резерву із визначенням строку проходження ним стажування у третьому кварталі 2017 року.

Згідно зі ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, на підставі доказів. Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В контексті зазначених норм суд зауважує, що оскільки відповідач не надав суду доказів зарахування позивача до кадрового резерву, таке твердження відповідача не може братися судом до уваги при вирішенні справи.

З наведеного слідує, що ні до однієї із зазначених вище категорій, передбачених п.2 Розділом ІХ. Стажування Положення № 1625, позивач не належав - до кадрового резерву для просунення по службі не зарахований, посаду керівного складу Національної поліції України не займав, на нову посаду не призначався.

03.08.2017 року Головою Національної поліції України видано Лист за № 8411/01/12-2017, пунктом другим якого передбачено: «У разі виявлення бажання поліцейськими органів та підрозділі Національної поліції (середнього та вищого складу поліції), які раніше проходили службу в поліції та були звільнені зі служби в поліції за різними підставами, але не проходили атестування, або які були звільнені зі служби в поліції через службову невідповідність та в подальшому були поновлені в судовому порядку чи прийняті на службу до поліції в установленому законом порядку, а також поліцейськими, колишніми працівниками міліції, які службу в поліції не проходили та були прийняті на службу до поліції в установленому законом порядку, продовжити подальше проходження служби на інших посадах у відділеннях та відділах поліції чи апаратів ГУНП або міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, забезпечити відповідно до вимог розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015 № 1625, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 січня 2016 року за № 76/28206, їх направлення для проходження стажування на відповідних посадах у підрозділах ГУНП в Донецькій або Луганській областях.

Із змісту листа вбачається, що в ньому чітко визначені категорії осіб, які направляються для проходження стажування, та підстави для цього. Такими підставами є:

-виявлення поліцейськими бажання;

-продовження подальшого проходження поліцейськими служби на інших посадах.

Як з'ясовано судом, позивач не виявив бажання для проходження стажування в ГУ НП у Луганській області, при цьому ним 11.08.2017 року, 19.08.2017 року та 30.08.2017 року на ім'я начальника ГУ НП у Львівській області подавались рапорти, які зареєстровані відповідно 11.08.2017 року за № Рп431 від 11.08.2017 року, Рп-454 від 21.08.2017 року, РП-5249 від 01.09.2017 року. В даних рапортах позивач зазначав обставини, по яких він не має бажання та не зможе відбути для проходження стажування в ГУНП у Донецькій чи Луганській областях: недавнє закінчення курсів первинної професійної підготовки, на утриманні двоє малолітніх дітей, часті хвороби дітей (високий ступінь алергійності), відсутність роботи в дружини та інші, в зв'язку із чим його тривала відсутність призведе до неможливості утримання дружини та дітей, а також до інших негативних наслідків для сім'ї.

Отже, оскільки правові підстави для включення позивача до переліку осіб, які направляються до підрозділів ГУНП в Донецькій та Луганській областях для проходження стажування відсутні, суд робить висновок, що дії відповідача щодо направлення позивача на проходження стажування у Луганську область є протиправними, відтак наказ ГУНП у Львівській області №2880 від 05.09.2017 року «Про направлення на стажування працівників ГУ НП у Львівській області у Донецькій та Луганській областях» в частині, що стосується ОСОБА_2, підлягає скасуванню.

Стосовно порядку накладання дисциплінарних стягнень, суд зазначає, що такий визначено ст. 14 Дисциплінарного статуту. Так, зокрема із положень цієї статті, випливає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року за № 230 (надалі - Інструкції), службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

За пунктом 8 Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість, що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної у вчиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНМ, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Однак, всупереч вказаним положенням Інструкції, висновок службового розслідування від 05.10.2017 року не містить жодних достатніх об'єктивних фактів та посилань на належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 без поважних причин не прибув в ГУНП у Львівській області для направлення на стажування, не перевірено ті обставини, на які при цьому він посилався щодо неможливості їхати на стажування (на утриманні двоє малолітніх дітей, часті хвороби дітей (високий ступінь алергійності), відсутність роботи в дружини та інші, в зв'язку із чим його тривала відсутність призведе до неможливості утримання дружини та дітей, а також до інших негативних наслідків для сім'ї), та чи взагалі підлягав він направленню для проходження стажування, сам висновок базується лише на одному поясненні ОСОБА_2 У висновку службового розслідування та в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності не зазначено конкретно, які саме обов'язки та покладені завдання не виконав та не виконував позивач, які шкідливі наслідки настали від такого невиконання; які саме положення Конституції України, які саме положення і яких саме законів та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, які саме вимоги пункту 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, які саме пункти Листа Голови Національної поліції України від 03.08.2017 року № 8411/01/12-2017 «Про кадрові призначення в системі Національної поліції України» порушено позивачем і в чому саме полягає сутність цих порушень, а також в чому саме конкретно полягало грубе порушення позивачем службової дисципліни.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що вказані у даному висновку та наказі підстави для звільнення позивача зі служби в поліції носять загальний характер і не підтверджені наявними матеріалами службового розслідування із встановленням конкретних фактів порушень, вчинених позивачем.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

В силу положень ст.14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Суд зауважує, що у силу приписів п.14 Дисциплінарного статуту, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як з'ясовано судом, на час проведення службового розслідування та видання спірних наказів позивач дисциплінарних стягнень не мав. Під час проходження в період із 20 березня по 18 липня 2017 року первинної професійної підготовки у Волинському навчальному центрі підготовки поліцейських за сумлінне виконання своїх обов'язків, активну участь у діяльності навчального закладу, наполегливість та досягнення високих результатів у навчанні нагороджений Почесною грамотою. Згідно з характеристикою ОСОБА_2 як слухача первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції державної установи «Волинський навчальний центр підготовки поліцейських», він характеризується виключно з позитивної сторони, а слабких сторін не виявлено. В поданні про присвоєння спеціального звання поліції ОСОБА_2 від 04 серпня 2017 року №142 вказується, що за час роботи в Національній поліції у Львівській області він зарекомендував себе з позитивної сторони, до виконання своїх службових обов'язків відноситься добросовісно, поставлені перед ним завдання виконує вчасно та якісно.

Окрім того, позивач являється учасником бойових дій.

З огляду на наведене, суд не вбачає розсудливих підстав для звільнення позивача з посади, адже зазначені вище обставини є істотними при вирішенні питання про притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності, а їх неврахування вказує на порушення встановленої процедури щодо накладення стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку дій відповідача, суд керується, зокрема, положеннями ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов переконання, що дії відповідача не відповідають низці критеріїв, що визначені ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є підставними, обґрунтованими, а відтак і такими, що підлягають до задоволення.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш, як за один рік.

Виплата грошового забезпечення поліцейським за час вимушеного прогулу визначена спеціальним законодавством.

Так, порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції визначаються Законом України «Про Національну поліцію», Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейським Національної поліції» № 988 від 11.11.2015 року та Наказом МВС України «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» № 260 від 06.04.2016 року (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 6 Розділу ІІІ. Окремі питання виплати грошового забезпечення Порядку поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (у тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Пунктом 9 Розділу І. Загальні положення Порядку визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

На день звільнення зі служби 10 листопада 2017 року ОСОБА_2 у відповідності до Довідки-розрахунку за листопад місяць 2017 року, наданої ГУ НП у Львівській області, були визначені такі види грошового забезпечення:

-посадовий оклад в розмірі 2400,00 грн;

-оклад за спеціальним званням в розмірі 400,00 грн;

-надбавка за стаж служби в поліції в розмірі 35%;

-премія 155,16%.

Із врахування наведеного, розмір надбавки за стаж служби в поліції становить: 980,00 грн. (2400,00+400,00)Ч35:100; розмір премії становить 5865,05 грн. (2400,00+400,00+980,00)Ч155,16:100.

Таким чином, місячне грошове забезпечення позивача становить 9645,05 грн. (2400,00+400,00+980,00+5865,05), а, відповідно, грошове забезпечення за календарний день становить 321,50 грн. (9645,05:30).

Кількість календарних днів вимушеного прогулу із 11 листопада 2017 року по 11 січня 2018 року становить 62.

Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу за період із 11 листопада 2017 року по 11 січня 2018 року в розмірі 19 933,00 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 00 коп.: 321,50Ч62.

Згідно п.6 ч.1 ст.244 КАС України, при ухвалення рішення, суд, окрім іншого, вирішує чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Так, згідно з п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.4 ст.242 КАС України, судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 72 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, всупереч обов'язку доказування, закріпленому у ст.77 КАС України, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено тих обставин, що стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів.

Таким чином, за результатами системного аналізу приписів зазначеного законодавства у взаємозв'язку з обставинами даної справи, керуючись ст. 245 КАС України (повноваження суду при вирішенні справи), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. З приводу цього, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат згідно ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, 371, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо:

- направлення ОСОБА_2 для проходження стажування у Луганську область;

- накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції;

- звільнення ОСОБА_2 з органів поліції.

Визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції у Львівській області: №2880 від 05.09.2017 року «Про направлення на стажування працівників ГУ НП у Львівській області у Донецькій та Луганській областях»; №3625 від 30.10.2017 року «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників ГУНП у Львівській області»; №876о/с від 10.11.2017 року «По особовому складу» в частинах, що стосуються ОСОБА_2.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_2 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області;

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл.Генерала Григоренка, 3, м.Львів, 79000; ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 19 933(дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 9645 (дев'ять тисяч шістсот сорок п'ять) грн. 05 коп. допустити до негайного виконання.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2018.

Суддя В.М.Сакалош