Справа № 809/1608/17
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2018 р. справа № 809/1608/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №, НОМЕР_1 від 25.10.2017,-

за участю:

секретаря судового засідання - Костюк О.С.,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Адвокати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду в якості представників ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, НОМЕР_1 від 25.10.2017 про накладення грошових зобов'язань на фізичну особу - платника податків ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення Митного кодексу України, Податкового кодексу України необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про невірне декларування дати першої реєстрації вантажного автомобіля, ввезеного на митну територію України та протиправно оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями збільшив суму грошового зобов'язання з акцизного податку в розмірі 51195,96 грн., з них за податковими зобов'язаннями на суму 40956,96 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 10239,19 грн.; з податку на додану вартість в розмірі 10239,19 грн., з них за податковими зобов'язаннями на суму 8191,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2047,84 грн., оскільки такий висновок ґрунтується лише на даних листів Івано-Франківської митниці ДФС від 21.04.2017 №592/7/09-70-19-30 та Державної фіскальної служби України від 16.03.2017 №6425/7/99-99-20-02-01-17. При цьому, представники позивача зазначили, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за недостовірну інформацію в документах про первинну реєстрацію транспортних засобів Федеративної Республіки Німеччини, оскільки така інформація є наслідком протиправних дій відповідних іноземних органів реєстрації транспортних засобів, про які позивачу не було відомо. На підставі наведеного позивач вважає прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення №, НОМЕР_1 від 25.10.2017 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив з підстав, викладених в відзиві на адміністративний позов від 02.01.2018 (а.с.94-96), просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на адміністративний позов, судом встановлено наступне.

10.09.2015 на митну територію України через митний пост "Мостиська" Львівської митниці ДФС товариством з обмеженою відповідальністю Тиса-Захід в особі ОСОБА_5, яке діяло за дорученням ОСОБА_1 ввезено вантажний автомобіль бувший у використанні марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб.

17.09.2015 митним постом "Коломия" №206020000 Івано-Франківської митниці здійснено оформлення вантажного автомобіля за кодом УКТ ЗЕД 87042199 митною вартістю 60239,01 грн. за митною декларацією ІМ 206020000/2015/400594 від 17.09.2015. При митному оформленні автомобіля вказано дату першої реєстрації - 09.11.2010, відповідно ставка акцизного податку склала 0,02 євро/куб. см, як для вантажного автомобіля, що використовувався до 5 років.

Позивачем під час митного оформлення автомобіля сплачено:

- ввізне мито за ставкою 10% в розмірі 6023,90 грн.;

- додатковий імпортний збір за ставкою 5% в розмірі 3011,95 грн.;

- акцизний збір за ставкою 0,02 євро за 1 куб. см. обєму циліндрів двигуна в розмірі 1050,17 грн.;

- податок на додану вартість за ставкою 20% в розмірі 14065,01 грн.

На підставі пп.1 п.3 ст.345, пп.2 п.2 ст.351 Митного кодексу України, наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 29.09.2017 №1638 (а.с.97-98), головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи податків і зборів з юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_6 з 03.10.2017 по 05.10.2017 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 при митному оформленні товару за митною декларацією 206020000/2015/400594 від 17.09.2015, за результатами якої складено акт від 10.10.2017 №1112/09-19-13-07/НОМЕР_3 (а.с.12-21).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп.16.1.4, п.16.1 ст.16, пп.215.3.5-2 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України, в результаті донараховано акцизний збір в розмірі 40956,77 грн., пп.16.1.4, п.16.1 ст.16, пп. в, п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187 та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в розмірі 8191,35 грн.

У відповідності до висновків контролюючого органу, фактична дата першої реєстрації ввезеного вантажного автомобіля, згідно інформації митних органів Федеративної Республіки Німеччини, становить 11.11.2009. Таким чином, на думку відповідача, вантажний автомобіль марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб., використовувався з 5 до 8 років, а тому для оподаткування даного автомобіля повинна застосовуватися ставка акцизного податку 0,8 євро/см. куб.

На підставі акта перевірки Головне управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийняло 25.10.2017 оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми "Р" №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку в розмірі 51195,96 грн., з них за податковими зобов'язаннями на суму 40956,77 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 10239,19 грн. (а.с.27), та №, яким збільшено податок на додану вартість в розмірі 10239,19 грн., з них за податковими зобов'язаннями на суму 8191,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2047,84 грн. (а.с.28).

У звязку з відкриттям провадження в даній справі до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України, передбаченої Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017, відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд даної адміністративної справи з 15.12.2017 здійснювався за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (частина 1 статті 50 Митного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно частини 5 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 265 Митного кодексу України декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Частиною 1 статті 266 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобов'язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).

Згідно із частиною 1 статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант.

Особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків (частина 2 статті 293 Митного кодексу України).

Митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів (пункт 8 частини 1 статті 336 Митного кодексу України).

Частиною 6 статті 345 Митного кодексу України, передбачено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Згідно частини 2 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Частиною 1 статті 352 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Так, згідно акту перевірки від 10.10.2017 за №1112/09-19-13-07/НОМЕР_3, контролюючий орган використав під час документальної позапланової невиїзної перевірки такі документи:

- лист Івано-Франківської митниці ДФС від 21.04.2017 №592/7/09-70-19-30, яким надано податкову інформацію стосовно можливого порушення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товару за митною декларацією №206020000/2015/400594 від 17.09.2015 (а.с. 100);

- лист Державної фіскальної служби України від 16.03.2017 №6425/7/99-99-20-02-01-17, яким додатково надано копії матеріалів перевірки, проведеної митними органами Федеративної Республіки Німеччини, стосовно автентичності документів поданих Івано-Франківській митниці ДФС під час оформлення товару - вантажний автомобіль марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI ", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб., код УКТЗЕД НОМЕР_4 (а.с.101);

- імпортна декларація №206020000/2015/400543 від 28.08.2015, оформлена митними органами України на вантажний автомобіль марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см.куб., код УКТ ЗЕД 87042199, митна вартість якого становить 2458,49 євро (60239,01 грн.), особа відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_1 (а.с. 110);

- документи представлені позивачем до оформлення декларації №206020000/2015/400594 від 17.09.2015, згідно даних автоматизованої системи митного оформлення Інспектор. Зокрема, великий технічний паспорт на автомобіль від 08.09.2015 (а.с.51-53), малий технічний паспорт на автомобіль від 08.09.2015 (а.с.51-53), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.54), додатковий аркуш до акта про проведення митного огляду товарів №209090404/2015/007886 (а.с.54), договір купівлі-продажу, експертний висновок №370 від 16.09.2015 (а.с.34-37).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно приписів пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 180.1. статті 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,

Пунктом 190.1. статті 190 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків (пункт 193.1. статті 193 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 206.1. статті 206 Податкового кодексу України, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до абзацу 5 пункту 215.1. статті 215 Податкового кодексу України, до підакцизних товарів належать серед іншого і транспортні засоби для перевезення вантажів.

Пунктом 215.2. статті 215 Податкового кодексу України передбачено, що ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України.

Згідно положень підпункт 215.3.5-2 пункту 215.3 статті 215 Податкового Кодексу України акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД 87042199 за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб. см обєму циліндрів двигуна.

При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Відповідно до підпункту 14.1.163. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України перша реєстрація транспортного засобу - це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (підпункт 14.1.251. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за № 1388.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Отже, судом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю Тиса-Захід в особі ОСОБА_5, яке діяло за дорученням ОСОБА_1 ввезено на територію України вантажний автомобіль бувший у використанні марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб., та здійснено його митне оформлення у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно інформації з великого технічного паспорта на автомобіль від 08.09.2015 (а.с.51) та малого технічного паспорта на автомобіль від 08.09.2015 (а.с.52), виданих уповноваженим органом Федеративної Республіки Німеччини, дата першої реєстрації автомобіля 09.11.2010.

За результатами дослідження, відповідно до експертного висновку №370 від 16.09.2015, марка, модель, тип автомобільного транспортного засобу, колір, візуально видимий ідентифікаційний номер кузова, робочий обєм двигуна представленого для огляду автомобіля "Merсedes-Benz Sprinter 313CDI", ідентифікаційний номер (VIN) WDB9066331S428631, співпадають із записами в свідоцтві про його реєстрацію WP851415. Виходячи із дати виготовлення досліджуваного автомобіля 09.11.2010 на момент ввезення його на територію України 10.09.2015, строк експлуатації вказаного автомобіля становив 4,8 роки (а.с.34-37).

Реєстраційні документи, згідно яких здійснювалося митне оформлення автомобіля марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб. та експертний висновок №370 від 16.09.2015 не визнані, в передбаченому законодавством порядку, недійсними.

Натомість, контролюючий орган під час перевірки позивача взяв до уваги лише лист Державної фіскальної служби України від 16.03.2017 №6425/7/99-99-20-02-01-17, яким додатково надано копії матеріалів перевірки, проведеної митними органами Федеративної Республіки Німеччини, стосовно автентичності документів поданих Івано-Франківській митниці ДФС під час оформлення товару - вантажний автомобіль марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб., код УКТЗЕД 87042199. Зокрема, згідно змісту листа митної служби Федеративної Республіки Німеччини від 14.02.2017 №Z4663-2016.UA.800106-DVIII.А.22, можливі невідповідності під час видачі реєстраційних документів транспортних засобів реєстраційно-транспортним відомством Халле (Заале) були предметом перевірки кримінальної поліції землі Саксонія-Анхальт, яка підтвердила підозру про те, що дані про першу реєстрацію транспортних засобів підроблені (а.с.101-104).

Суд звертає увагу на те, що вказаний лист митної служби Федеративної Республіки Німеччини від 14.02.2017 №Z4663-2016.UA.800106-DVIII.А.22 не містить відомостей про будь-яку причетність позивача до підробки реєстраційних документів вантажного автомобіля марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб., а лише свідчить про протиправні дії державного реєстраційно-транспортного органу Халле (Заале) Федеративної Республіки Німеччини, за які відповідач безпідставно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді зобовязання сплатити акцизний податок в розмірі 51195,96 грн. та податок на додану вартість в розмірі 10239,19 грн., разом із штрафними (фінансовими) санкціями.

При цьому, акт перевірки від 10.10.2017 за №1112/09-19-13-04/НОМЕР_3 також не містить будь-яких фактів протиправних дій позивача щодо підроблення інформації в реєстраційних документах на вантажний автомобіль марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб., а лише підтверджує факт подання ОСОБА_1 під час митного оформлення зазначеного транспортного засобу таких документів та їхнє проходження під час митних процедур без будь-яких зауважень зі сторони митних органів.

Відповідно до частини 6 статті 69 Митного кодексу України, штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Частиною 7 статті 69 Митного кодексу України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення у порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

В даному випадку, жодних класифікаційних рішень стосовно вантажного автомобіля марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, обєм циліндра двигуна 2143 см. куб., не приймалось, що не заперечується відповідачем.

При цьому, суд вважає, що класифікаційні рішення повинні бути прийняті у кожному конкретному випадку окремо, оскільки лише встановлення факту подання заявником недостовірних документів, надання ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, можуть слугувати підставою до прийняття такого рішення.

Так, при здійсненні митного оформлення працівниками митниці були здійснені необхідні процедури щодо прийняття митної декларації до оформлення шляхом поставлення відбитка штампа "Під митним контролем" та здійснено митний контроль, який включає перевірку правильності класифікації та кодування товарів (згідно з поданими документами) та перевірку правильності нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) застосування пільг у їх сплаті відповідно до законодавства. Під час здійснення митного контролю з боку посадових осіб відповідача не було зауважень до поданої позивачем митної декларації №206020000/2015/400594 від 17.09.2015. Відповідач підтвердив правильність та достовірність заповненої митної декларації, що стверджується завершальною стадією митного оформлення - проставленням відбитка печатки. Митна декларація була подана для контролю правильності заповнення та повноти сплати митних зборів і податків відповідальній посадовій особі відповідача. Посадова особа відповідача - інспектор, здійснив перевірку факту та повноти і правильності сплати митних зборів і податків, про що зазначив у митній декларації відповідним штампом "сплачено" та особистим підписом особи, яка здійснила перевірку повноти і правильності сплати митних зборів і податків. Своїм правом на відмову у митному оформленні товару, у зв'язку з виявленими невідповідностями (якщо вони мали місце) не скористалась.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Наслідком завершення митного оформлення є пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Оформлення митної декларації свідчить про надання суб'єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у заявлений митний режим і підтверджує права й обов'язки зазначених у митній декларації осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших дій.

Виходячи з наведеного, якщо митний орган, приймаючи митну декларацію самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів, то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

В даному випадку, факт такої змови між ОСОБА_1 та митним органом, відповідачем в судовому засіданні не наведено.

Суд також зазначає, що така правова позиція висловлена в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 в аналогічній справі №876/10890/17 за позовом ОСОБА_7 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, НОМЕР_5 від 27.07.2017.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, згідно частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на матеріали даної адміністративної справи, суд вважає, що позивачем доведено його добросовісність під час ввезення транспортного засобу Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313CDI", номер кузова НОМЕР_2, на територію України та здійснення його митного оформлення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання про те, що у Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не було правових підстав для збільшення сум грошових зобов'язань ОСОБА_1 зі сплати акцизного податку та з податку на додану вартість за ввезений на митну територію України транспортний засіб, а тому податкові повідомлення-рішення №, НОМЕР_1 від 25.10.2017 були прийняті відповідачем протиправно і підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 25.10.2017.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 25.10.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (код 39394463, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (вул. Довженка, 23, м. Болехів, Івано-Франківська область, 78200) сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.

Рішення складене в повному обсязі 10 січня 2018 р.