Справа № 826/16112/17
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

10 січня 2018 року м. Київ № 826/16112/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Дегтярьова О.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Приватного підприємства «Павловський та партнери»
до Головного управління ДФС у м. Києві
про скасування податкових вимог, податкових повідомлень-рішень та актів перевірок, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося приватне підприємство «Павловський та партнери» (далі також - позивач, ПП «Павловський та партнери») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить скасувати: податкову вимогу ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 25.02.2016 року № 1223-16; акт ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про результати камеральної перевірки щодо порушення правил сплати податку від 28.03.2016 року № 234/26-50-12-03-15/38964486; податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 07.04.2016 року № ; акт ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про результати перевірки своєчасної сплати податкових зобов'язань від 03.08.2016 року № 958/26-50-12-03-16/38964486; податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 26.08.2016 року № ; податкову вимогу ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.08.2016 року № 5856-17; акт ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про результати перевірки своєчасної сплати податкових зобов'язань від 24.01.2017 року №58/26-50-12-03-16/38964486; податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.02.2017 року №; податкову вимогу ГУ ДФС у м. Києві від 26.06.2017 року № 40600-17 та рішення про опис майна у податкову заставу; акт ГУ ДФС у м. Києві камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства від 26.07.2017 року № 2950/25-15-12-04/38964486; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 22.08.2017 року № .

Нормою ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній станом з 15.12.2017 року) визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині скасування актів документальних та камеральних перевірок, складених Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві та Головним управлінням ДФС у м. Києві, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк

За змістом цих норм предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Таким чином, вирішуючи питання про те, чи поширюється компетенція адміністративного суду на даний спір, суд має врахувати правовий характер рішення, дій або бездіяльності, що оскаржуються позивачем.

Зокрема, акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що є врегульованими ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Зі змісту прохальної частини поданого позову вбачається, що ПП «Павловський та партнери» просить суд скасувати ряд актів перевірок, оскільки висновки таких актів перевірок про несвоєчасну сплату єдиного податку з юридичних осіб є необґрунтованими.

Також ПП «Павловський та партнери» у своїй позовній заяві просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення щодо нарахування сум грошових зобов'язань по єдиному податку юридичних осіб, які прийняті на підставі вказаних актів перевірок.

На момент виникнення спірних правовідносин оформлення результатів перевірок суб'єктів господарської діяльності - юридичних осіб здійснювалося відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України.

Зокрема, нормами абз. 1 п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 ст. 86 цього Кодексу).

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника (п. 86.10 ст. 86 цього Кодексу).

При цьому, в силу норм п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до абз. 2 п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України саме податкове повідомлення-рішення містить підставу для нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Виходячи з вищенаведеного в сукупності суд приходить до висновку, що акт перевірки, який містить висновки контролюючого органу щодо результатів перевірки, не набуває статусу рішення суб'єкта владних повноважень (індивідуального акта) в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такий акт не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Таким чином, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для позивача (актом індивідуальної дії), є рішення контролюючого органу у вигляді податкового повідомлення-рішення, прийняте за результатами проведеної перевірки (дані правові висновки суду узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду України від 08.09.2009 року по справі № 09/143, від 10.09.2013 року № 21-237а13, від 07.07.2015 року № 21-334а15).

Згідно із нормами ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу.

З огляду на викладене вище, підстави для відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ПП «Павловський та партнери» в частині позовних вимог про скасування актів перевірок від 28.03.2016 року № 234/26-50-12-03-15/38964486, від 03.08.2016 року № 958/26-50-12-03-16/38964486, від 24.01.2017 року №58/26-50-12-03-16/38964486 та від 26.07.2017 року № 2950/25-15-12-04/38964486 відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст. 243, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Приватному підприємству «Павловський та партнери» у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про скасування актів перевірок від 28.03.2016 року № 234/26-50-12-03-15/38964486, від 03.08.2016 року № 958/26-50-12-03-16/38964486, від 24.01.2017 року №58/26-50-12-03-16/38964486 та від 26.07.2017 року № 2950/25-15-12-04/38964486.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог надіслати позивачу.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з такими самими позовними вимогами, щодо яких постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку, встановленому в ст. 254 та ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова