Справа № 820/5500/17
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

09.01.2018 р. справа №820/5500/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

секретаря судового засідання - Стрєлка О.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача, РДА - Федосієнко О.В.,

представника відповідача, УСБУ - Марочканича Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_5
до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, Управління Служби безпеки України в Харківській області
про1) визнання незаконними дій посадових осіб Управління Служби безпеки України в Харківській області щодо ненадання ОСОБА_5 копії акту перевірки стану охорони державної таємниці, що проводилась в період з 10.07.2017 р. по 13.07.2017 р., висновку по акту за результатами перевірки та повідомлення про припинення ОСОБА_5 допуску до державної таємниці; 2) визнання незаконними дій посадових осіб Краснокутської РДА Харківської області щодо ненадання ОСОБА_5 акту перевірки стану охорони державної таємниці, що проводилась в період з 10.07.2017 р. по 13.07.2017 р., висновку по акту за результатами перевірки та повідомлення про припинення ОСОБА_5 допуску до державної таємниці, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_5, у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання незаконними дій посадових осіб Управління Служби безпеки України в Харківській області щодо ненадання ОСОБА_5 копії акту перевірки стану охорони державної таємниці, що проводилась в період з 10.07.2017 р. по 13.07.2017 р., висновку по акту за результатами перевірки та повідомлення про припинення ОСОБА_5 допуску до державної таємниці; 2) визнання незаконними дій посадових осіб Краснокутської РДА Харківської області щодо ненадання ОСОБА_5 акту перевірки стану охорони державної таємниці, що проводилась в період з 10.07.2017 р. по 13.07.2017 р., висновку по акту за результатами перевірки та повідомлення про припинення ОСОБА_5 допуску до державної таємниці.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що як колишній Голова Краснокутської РДА Харківської області мав намір ознайомитись з матеріалами проведеної УСБУ перевірки та прийнятими за її наслідками рішеннями, проте усі звернення з приводу одержання копій документів були залишені УСБУ та РДА без задоволення

Відповідач, Управління Служби безпеки у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що усі адресовані керівникові УСБУ звернення були своєчасно розглянуті з прийняттям рішення відповідно до закону. Відмова у наданні запитуваних громадянином документів обумовлена відсутністю підстав для надання документів перевірки.

Відповідач, Краснокутська районна державна адміністрація у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що усі подані заявником звернення розглянуті, відповіді складені та направлені на належну адресу. Вважав, що підстав для видачі запитуваних заявником документів немає.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що спір склався з приводу практичної реалізації особою наміру на одержання копій 1) акту від 12.07.2017р. №70/26-11249, яким оформлені результати проведеної УСБУ в Харківській області перевірки стану охорони державної таємниці в Краснокутській РДА Харківської області, 2) висновку по акту, 3) повідомлення про припинення ОСОБА_5 допуску до державної таємниці за письмовими зверненнями.

Суд відмічає, що зазначені правовідносини унормовані, насамперед, приписами ст. 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про інформацію», Закону України «Про державну таємницю».

З наданих на вимогу суду документів вбачається, що 01.09.2017 р. відповідачем, УСБУ, засобами електронної пошти було одержано складений від імені позивача лист з приводу надання документу стосовно порушення ОСОБА_5 режиму секретності та на підставі якого було скасовано допуск до державної таємниці (а.с. 79).

Суд відмічає, що текст звернення не містить посилання на жодний акт законодавства, у порядку якого було подано означене звернення.

У судовому засіданні представники позивача надали пояснення, відповідно до яких звернення було направлено у порядку Конституції України.

Суд відмічає, що норми Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» дійсно передбачають можливість направлення громадянином письмового звернення за допомогою електронної пошти.

Разом з тим, на думку суду, зміст такого звернення повинен забезпечити владному суб'єкту здатність чітко та однозначно ідентифікувати заявника як конкретного, існуючого в дійсності суб'єкта права - громадянина як фізичну особу.

Проте, доказів належності гр. ОСОБА_5 електронної скриньки ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивачем до суду не подано.

Листом від 08.09.2017 р. відповідач, УСБУ, повідомив заявника, що допуск до державної таємниці скасовано розпорядженням УСБУ в Харківській області за результатами проведеної контрольної перевірки стану охорони державної таємниці (акт від 12.07.2017 р. №70/26-11249), про проведення перевірки РДА було сповіщено листом від 08.07.2017 р. №70/26-11044, перший примірник акту перевірки надіслано райдержадміністрації (а.с. 74).

14.09.2017 р. відповідачем, УСБУ, засобами електронної пошти було одержано складений від імені позивача лист від 13.09.2017 р. з приводу, зокрема, надання матеріалів перевірки стану охорони державної таємниці

Суд відмічає, що текст звернення містить посилання на Закон України «Про державну таємницю», проте цей акт законодавства не унормовує правовідносин з одержання особою копій будь-яких документів.

Суд повторно зауважує, що доказів належності гр. ОСОБА_5 електронної скриньки ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_1» (звідки було надіслано звернення) позивачем до суду не подано.

Листом від 29.09.2017 р. відповідач, УСБУ, повідомив заявника про неможливість направлення запитуваних документів у зв'язку із скасуванням допуску до державної таємниці (а.с. 72).

10.10.2017 р. позивач засобами електронної пошти направив звернення до Голови Служби безпеки України. Суд вважає, що вказане звернення не має жодного правового відношення до предмету цієї справи, позаяк Голова СБУ та УСБУ в Харківській області в особі начальника є різними, самостійними, незалежними суб'єктами права і не можуть вирішувати звернень, адресованих іншим особам. Матеріали справи не містять доказів надходження цього звернення до відповідача, УСБУ для вирішення по суті.

12.10.2017 р. відповідачем, УСБУ, засобами електронної пошти було одержано складений від імені позивача лист від 11.10.2017 р. з приводу надання витягу з акту перевірки або відповіді з поясненнями порушень законодавства, які призвели до скасування допуску до державної таємниці.

Суд відмічає, що текст звернення містить посилання на Закон України «Про державну таємницю», проте цей акт законодавства не унормовує правовідносин з одержання особою копій будь-яких документів.

Суд повторно зауважує, що доказів належності гр. ОСОБА_5 електронної скриньки ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_1» (звідки було надіслано звернення) позивачем до суду не подано.

Листом від 26.10.2017 р. відповідач, УСБУ, повідомив заявника про виявлені попередньою перевіркою порушення, строк усунення цих порушень, відповідальну за усунення порушень особу, відсутність доказів виправлення порушень, проведення контрольної перевірки, виявлення фактів системного характеру порушень, зміст та суть виявленого діяння (а.с. 76-77).

09.11.2017 р. відповідачем, УСБУ, засобами електронної пошти було одержано складений від імені позивача лист від 08.11.2017р. з приводу неповідомлення ОСОБА_5 про причини та підстави скасування допуску до державної таємниці, проведення перевірки з цього питання, притягнення до відповідальності винних осіб, повідомлення дати та вихідного номеру Повідомлення про скасування допуску до державної таємниці, вчинення Краснокутською РДВ порушень у сфері режиму секретності (а.с. 78-79).

Суд відмічає, що текст звернення містить посилання на Закон України «Про державну таємницю», проте цей акт законодавства не унормовує правовідносин з одержання особою копій будь-яких документів.

Суд повторно зауважує, що доказів належності гр. ОСОБА_5 електронної скриньки ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_1» (звідки було надіслано звернення) позивачем до суду не подано.

Листом від 23.11.2017 р. відповідач, УСБУ, повідомив заявника про реквізити направленого до РДА повідомлення про скасування допуску до державної таємниці, існування обов'язку інформувати лише про факт відмови у наданні допуску до державної таємниці, а не про факт скасування допуску до державної таємниці, одержання листа РДА про усунення недоліків у сфері охорони державної таємниці (а.с. 80).

З огляду на викладене, суд відзначає, що звернення позивача фактично розглянуті територіальним органом СБУ, відповіді складені та направлені за поштовою адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представники позивача визнали обставини одержання перелічених вище відповідей.

Відносно змісту відповідей суд зазначає, що згідно з ст. 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом (ч. 1 ст. 20); будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ч. 2 ст. 20).

За визначенням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» також передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

За приписами ст. 9 означеного закону відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці (ч. 1 ст. 9); документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону (ч. 2 ст. 9); перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі (ч. 3 ст. 9).

На виконання вимог суду відповідачем, УСБУ подано належні та допустимі докази на підтвердження того, що запитувані позивачем документи мають гриф «Для службового користування».

Судом достеменно встановлено, що позивач не оспорював підстав для присвоєння документам цього грифу, як і не спорював ані рішення про скасування допуску до державної таємниці, ані рішення про припинення публічної служби на посаді Голови РДА.

З метою з'ясування об'єктивної істини у справі судом з пояснень представника позивача - п. ОСОБА_2 встановлено, що запитувані позивачем документи не становлять суспільного інтересу.

Доказів, котрі б спростовували це твердження, судом не виявлено.

Відтак, відсутні підстави для поширення на спірні правовідносини положень ст.ст. 8-10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

За таких обставин, суд не знаходить фактів невідповідності закону діянь відповідача, УСБУ в області, вчинених у спірних правовідносинах при розгляді та вирішенні по суті письмових звернень, складених від імені позивача.

Розглядаючи справу в частині вимог до РДА, суд зазначає, що адресовані райдержадміністрації звернення від 10.10.2017 р. (а.с. 12) та від 27.10.2017 р. (а.с. 13) були складені від імені позивача та надіслані з електронної пошти ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Суд зауважує, що доказів належності гр. ОСОБА_5 цієї адреси електронної пошти позивачем до суду не подано.

Листом від 03.11.2017 р. відповідач, РДА, повідомив заявника про неможливість направлення запитуваних документів у зв'язку з наявністю грифу «Для службового користування» (а.с. 14).

Названий лист доданий до матеріалів позову. Вказане доводить факт одержання цього листа позивачем.

З викладених вище міркувань суд не знаходить порушень закону у ненаданні цих документів за зверненням позивача.

У ході розгляду справи судом достеменно встановлено, що складені від імені позивача та надіслані електронною поштою звернення від 03.11.2017 р. (а.с. 51) та від 13.11.2017 р. (а.с. 54), а також особисте власноручно складене письмове звернення від 08.11.2017 р. (а.с. 58), стосувались не одержання бажаних документів, а інших питань, котрі не входять до предмету доказування по даній справі і ці обставини визнані представниками позивача у судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владні суб'єкти забезпечили реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, адже повно та вичерпно встановили обставини фактичної дійсності, правильно кваліфікували ці обставини, вірно визначили належну норму матеріального права, витлумачили обрану норму у відповідності з її дійсним змістом, унаслідок чого прийняті рішення узгоджуються з законом.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відмови у задоволенні заявлених вимог.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Рішення у повному обсязі складено 12 січня 2018 року.

Суддя Сліденко А.В.