Справа № 333/3475/17(2-а/333/182/17)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2018 рокусправа № 333/3475/17(2-а/333/182/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Чередниченка В.Є. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя
на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2017р. у справі №333/3475/17 (2-а/333/182/17)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

20.06.2017р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового звязку звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі Шевченківське обєднане УПФУ м. Запоріжжя) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії / а.с. 1-4,15/.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від22.06.2017р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №333/3475/17 (2-а/333/182/17) та справу призначено до судового розгляду / а.с. 17,30 /.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. зобовязано УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати йому основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 15.05.2010р. по 22.07.2011р. з урахуванням виплачених сум і на виконання цього рішення суду органом пенсійного фонду було проведено перерахунок його пенсії в результаті якого було нараховано 51915,14 грн. за період 15.05.2010р. по 22.07.2011р., але протягом тривалого часу ця сума позивачу не виплачувалась у звязку з чим він звернувся до Європейського суду з прав людини, рішенням якого визнано порушення його прав тривалим невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. та у рахунок відшкодування шкоди стягнуто компенсацію, у червні 2016р., а саме - 21.06.2017р., були виконані рішення національного суду та Європейського суду з прав людини. Отже вищенаведені обставини свідчать про те, що він з 15.05.2010р. не у повному обсязі отримував пенсію і це встановлено рішеннями національного суду та Європейського суду з прав людини. 10.05.2017р. він звернувся до відповідача з заявою про здійснення розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. за період з 15.05.2010р. по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016р., але відповідач листом від 29.05.2017р. відмовив у здійсненні такого перерахунку та виплати компенсації . Позивач вважає таку відмову відповідача необґрунтованою та безпідставною, та такою що суперечить положенням Законів України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», тому просив суд з метою захисту його порушених прав та інтересів визнати противними дії відповідача щодо відмови у розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 р. за період з 15.05.2010 р. по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016 р., та зобовязати відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. за період з 15.05.2010р. по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016р..

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2017р. у справі №333/3475/17 (2-а/333/182/17) адміністративний позов задоволено, протиправними дії Шевченківського обєднаного УПФУ м.Запоріжжя щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати, з 15.05.2010 р. по 21.06.2016 р., зобовязано Шевченківське обєднане УПФУ м.Запоріжжя здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії, у звязку з порушенням строків її виплати, за період з 15.05.2010 р. по 21.06.2010 р.. (суддя Боровікова А.І. ) / а.с. 57-59/.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції від 31.10.2017р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с.65-67/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було зясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 31.10.2017р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином / а.с. 72,73,74,76,77/. Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги, що неявка сторін у судове засідання не перешкоджає подальшому розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі сторін.

Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2010р. у справі №2а-5652/10/0812 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про перерахунок пенсії було задоволено частково, але постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. у справі №2а-5652/10/0812 вищезазначену постанову суду першої інстанції від 23.12.2010р. було змінено, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі меншому ніж передбачений ст.. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 15.05.2010р. по 22.07.2011р., зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 15.05.2010р. по 22.07.2011р. з урахуванням виплачених сум, в решті позовні вимоги залишені без розгляду / а.с. 7-8/ і це рішення суду набрало законної сили.

На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. у справі №2а-5652/10/0812 органом пенсійного фонду - Управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач у даній справі - Шевченківське обєднане УПФУ м. Запоріжжя, було проведено перерахунок пенсії позивача в результаті якого було нараховано 51915,14 грн. за період 15.05.2010р. по 22.07.2011р., але протягом тривалого часу ця сума позивачу не виплачувалась у звязку з чим він звернувся до Європейського суду з прав людини, рішенням якого визнано порушення його прав тривалим невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. та у рахунок відшкодування шкоди стягнуто компенсацію, у червні 2016р., а саме - 21.06.2017р., державою у особі Міністерства юстиції України були виконані рішення національного суду та Європейського суду з прав людини / а.с. 12,14/.

10.05.2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. за період з 15.05.2010р. по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016р., але відповідач листом за вих.. №91/С-1 від 29.05.2017р. відмовив у здійсненні такого перерахунку та виплати компенсації, і саме така відмова відповідача обумовила звернення позивача до суду за захистом порушених права та охоронюваних законом, з даним адміністративним позовом в якому ставиться питання про зобовязання органу пенсійного фонду вчинити відповідні дії в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів даної справи вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки нарахована пенсія виплачена позивачу з порушенням установлених строків, відмова відповідача у компенсації несвоєчасно одержаного доходу не ґрунтується на Законі, у звязку із чим вбачаються всі підстави для зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити відповідні дії в судовому порядку.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано нормами Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, за правилами ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищезазначеного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Вказані норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» кореспондуються із положеннями Постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001р. «Про проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»

Сукупний аналіз наведених положень чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у звязку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Отже враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем з вини відповідача, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про протиправність дій відповідача та наявність підстав для компенсації втрати частини доходу у повній мірі відповідають правилам законодавства, що регулює спірні відносини, що свідчить про обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі щодо задоволення заявлених позивачем вимог у повному обсязі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 31.10.2017р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2017р. у справі №333/3475/17 (2-а/333/182/17) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття , та може бути оскаржена у строки та в порядку встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено 11.01.2018р.

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко