Справа № 826/4699/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

09.01.2018 Київ К/9901/5630/17 826/4699/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №826/4699/17 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2015р. №4077-17.

Окружний адміністративний суд м.Києва постановою від 15.05.2017 позов задовольнив повністю.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.06.2017 постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.05.2017 залишив без змін.

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась 19.10.2017 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просила постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №826/4699/17 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, статті 267 Податкового кодексу України.

Суддя Вищого адміністративного суду України Юрченко В.П. під час перевірки касаційної скарги на відповідність вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) встановила, що касаційна скарга подана з порушенням частини п'ятої цієї статті, а саме: до касаційної скарги не додано документа про сплату судового збору, а також частини другої статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження та не містить клопотання про поновлення пропущеного строку. Інших недоліків в оформленні касаційної скарги не виявлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.2017 зазначена касаційна скарга була залишена без руху та надано скаржнику строк для усунення її недоліків, а саме: надання документа про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, - 30 днів з моменту отримання ухвали.

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 20.10.2017 отримана скаржником 25.10.2017.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві 24.11.2017 до суду подано клопотання про усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.12.2017 клопотання Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві задоволено, продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги до 18.12.2017.

У встановлений судом строк скаржником вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху виконано, 14.12.2017 надіслано до суду платіжне доручення №648 від 01.12.2017 про сплату судового збору у сумі 768,00грн та клопотання про поновлення процесуальних строків звернення з касаційною скаргою.

З 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв'язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

За результатами автоматизованого розподілу справ суддею-доповідачем для розгляду цієї справи у Касаційному адміністративному суді визначено суддю Шипуліну Т.М.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом викладення його в іншій редакції.

Відповідно до підпункту 12 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що у визначений ухвалою про залишення касаційної скарги без руху строк скаржником вимоги такої ухвали в частині надання документу про сплату судового збору в установленому порядку та розмірі виконано.

02.01.2017 відповідачем подано іще одне клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

При розгляді заяви скаржника про поновлення строку касаційного оскарження у справі №826/4699/17, суд виходить з такого.

Як вбачається з оскарженої ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017, вона прийнята у відкритому судовому засіданні, повний текс ухвали виготовлений 22.06.2017.

Згідно з частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017) касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Таким чином, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України строку є 03.07.2017.

Касаційну скаргу податковим органом подано 19.10.2017, тобто з пропуском встановленого законодавством строку касаційного оскарження.

В обґрунтування причин пропуску строку касаційного оскарження при поданні касаційної скарги податковий орган посилається на те, що накладення арешту на рахунки відповідача об'єктивно виключило можливість сплатити судовий збір необхідний для подання касаційної скарги. На підтвердження вказаних доводів відповідач надав власні довідки від 06.09.2017 №20357/10/26-59-05-71, від 03.10.2017 №22373/10/26-59-05-71, від 09.10.2017 №22798/10/26-59-05-71, від 30.10.2017 №24346/10/26-59-05-71, від 28.11.2017 №27305/10/26-59-05-71, від 15.12.2017 №29058/10/26-59-05-71 згідно яких Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Києва призупинило проведення платежів за платіжними дорученнями відповідача, починаючи з 20.04.2017, з 09.10.2017, з 30.10.2017, з 20.11.2017, з 13.12.2017 за всіма кодами програмної класифікації видатків, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України до проведення безспірного списання.

Наведені скаржником у заяві про поновлення строку касаційного оскарження підстави не можуть бути визнані поважними, з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017, чинній на дату вчинення судом процесуальної дії) кореспондують положенням статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинною на дату звернення до суду з касаційною скаргою).

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним Кодексом строк та у визначеному порядку.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною п'ятою статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Відповідачем надано докази щодо зупинення проведення платежів, крім захищених видатків у період з квітня 2017 року.

Утім, податковим органом не надано доказів вчинення дій з метою отримання коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі №826/4699/17, наприклад, звернення до вищестоящого податкового органу або органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у справі №826/4699/17 та отримання відповідного фінансування.

Належними доказами поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за звернення до суду з касаційною скаргою, є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій податкового органу, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що податковий орган дійсно бажає реалізувати своє право на касаційне оскарження у даній справі у найкоротші строки.

Щодо зазначених скаржником підстав для поновлення строку на касаційне оскарження у зв'язку з реорганізацію районних податкових інспекцій та передачею справ на супроводження до ГУ ДФС у м.Києві, то труднощі в організації своєчасного виконання обов'язків працівників контролюючого органу не є об'єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку касаційного оскарження.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстав пропуску такого строку поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом процесуальної дії) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333, підпунктом 12 пункту першого Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №826/4699/17 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т.М.Шипуліна

Судді Л.І.Бившева

В.В.Хохуляк