Справа № 182/5591/17(2-а/0182/409/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року справа № 182/5591/17(2-а/0182/409/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.,

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року (суддя Рунчева О.В. м. Нікополь) у справі №182/5591/17(2-а/0182/409/2017) за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 жовтня 2017 року звернувся до суду з позовом Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, згідно з яким просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язати відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 24 квітня 2017 року та виплатити заборгованість, що утворилася з 24 квітня 2017 року;

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» періоди його роботи з 06.08.1984 року по 19.08.1984 року, з 20.08.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.04.1986 року по 31.08.1986 року, з 01.09.1986 року по 11.05 1987 року, з 19.05.1987 року по 07.04.1989 року, з 15.04.1991 року по 20.04.1998 року та служби в армії з 10.04.1989 року по 01.04.1991 року;

- зобов'язати відповідача використати для розрахунку пенсії на пільгових умовах згідно з списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» позивача архівну довідку №135-136 від 08.06.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні та зарахуванні пільгового стажу.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року, у справі незначної складності, позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а уточнюючі довідки мають надаватися у разу коли взагалі відсутні відомості про роботу в трудовій книжці. При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про те, що надані позивачем копії документів в своїй сукупності та взаємозв'язку, зокрема трудова книжка, історична довідка № 298/06-16 від 15.06.2017 року, архівні довідки № 299/06-16 - 301/06-16 від 15.06.2017 року, архівні довідки №135-136 від 08.06.2017 року, архівна довідка № 143 від 17.07.2017 року (а.с. 8-13, 16-22), в цілому відповідають зазначеним вимогам і підтверджують факт роботи зі шкідливими умовами праці ОСОБА_2 за Списком № 2 у спірні періоди.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості, які б підтверджували пільговий стаж роботи позивача у спірні періоди та ним додатково не було надано довідок.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач 18 липня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по списку №2.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 13953/06/08 від 08 вересня 2017 року Нікопольське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії по списку №2 (а.с.14).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по списку №2 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 Постанови ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Постанова) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка, в якій просив призначити пенсію за віком по списку №2 (а.с.74).

Згідно з відповіддю Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №13953/06/08 від 08.09.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з наявністю рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №29 від 17.08.2017 року, яким позивачу підтверджено для зарахування до пільгового стажу лише період роботи з 15.04.1991 року по 21.08.1992 року (а.с.14).

Відповідно до п. 4.3 розділу 4 вищевказаної Постанови, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Абзацом шостим вказаного пункту визначено, що рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Право особи на одержання (перерахунок) пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. (п.4.7 розд.4 Постанови).

З системного аналізу зазначеної Постанови вбачається, що органом, який призначає пенсію, є відповідне Управління пенсійного фонду України. Управління зобов'язане прийняти певне рішення щодо призначення (перерахунку) чи відмови у призначенні (перерахунку) пенсії, а прийняті Управлінням рішення оформляються відповідним розпорядчим документом.

При цьому, Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 року за №1231/13105 (далі - Постанова №18-1) передбачено, що у випадку ліквідації підприємства без визначення правонаступників, рішення про призначення пенсії на пільгових умовах приймає комісія відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Отже, порядок подання документів до розгляду комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років визначений Постановою №18-1 застосовується за умови ліквідації підприємства без визначення правонаступників.

Як вбачається з матеріалів справи, спірними періодами є періоди роботи позивача з 06.08.1984 року по 19.08.1984 року, з 20.08.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.04.1986 року по 31.08.1986 року, з 01.09.1986 року по 11.05 1987 року (Луцьк ПМК-342 тресту «Волиньсільбуд», яка увійшла в склад ПМК-18 об'єднання Волиньагробуд в подальшому перетвореної у ВАТ «Будівельне управління «Артанія») та з 19.05.1987 року по 07.04.1989 року, з 15.04.1991 року по 20.04.1998 року (державна пересувна механізована колона №94, перейменована у ПМК-1, кооперативного-державного підприємства «Нікопольагробуд») та служби в армії з 10.04.1989 року по 01.04.1991 року.

Враховуючи те, що підприємства на яких працював позивач у спірні періоди були ліквідовані за рішенням суду, питання щодо зарахування йому цих періодів роботи до пільгового стажу, який дає права на призначення пенсії по списку №2 вирішувалося комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами розгляду зазначеного питання комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області було прийнято рішення №29 від 07.09.2017 року, яким позивачу із спірних періодів до пільгового стажу зараховано лише 1 рік 4 місяці 7 днів.

Тобто, фактично спір виник у зв'язку з незгодою позивача з рішення №29 від 07.09.2017 року комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на якому ґрунтується відповідь відповідача від 08.09.2017 року №13953/06/08.

Проте, як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, позивачем рішення №29 від 07.09.2017 року не оскаржується, Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області при якому створено комісію з розгляду спірних питань не є відповідачем у цій справі.

Відповідно до частини 5 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що позивачем рішення №29 від 07.09.2017 року не оскаржується, а також те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області не є стороною у справі та не було залучено судом першої інстанції до участі у справі в якості співвідповідача, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії розгляду справи в порядку апеляційного провадження вирішувати питання щодо наявності чи відсутності порушень прав позивача з боку зазначеного органу, а отже і підстав для задоволення цього позову із позовними вимогами зверненими до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області не має.

Слід зазначити й те, що вирішення питання щодо зарахування до пільгового стажу роботи позивача служби в армії з 10.04.1989 року по 01.04.1991 року неможливо до вирішення питання про зарахування періодів його роботи на ліквідованому підприємстві, у зв'язку з наступним.

У відповідності до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», у редакції частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби та виконання військового обов'язку було і є обов'язком громадянина, ухилення від яких тягне за собою відповідальність у встановленому чинним законодавством порядку, тому будь-які обмеження трудових прав особи, пов'язані з проходженням такої служби або виконанням обов'язку, недопустимі.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, а Закони та інші нормативно-правові акти повинні прийматися на підставі Конституції України та повинні відповідати їй. Водночас із цим, наведеною нормою Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантовано.

Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Нормами абзацу 1 частини 1 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Тобто, вирішення питання щодо зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду його служби в армії залежить під наявності підставі для зарахування до пільгового стажу періоду його роботи на ліквідованому підприємстві на момент призову на строкову військову службу.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року у справі №182/5591/17(2-а/0182/409/2017) - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328, п.3 ч.6 ст. 12 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Дата прийняття постанови 11 січня 2018 року.

Головуючий суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко