Справа № 826/19825/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 січня 2018 року № 826/19825/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про застосування фінансових санкцій від 23 листопада 2016 року № 000014/40-00 та № 000015/40-00.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, Податковий кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Господарський кодекс України, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та зазначає, що рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про застосування фінансових санкцій від 23 листопада 2016 року № 000014/40-00 та № 000015/40-00 підлягають скасуванню, оскільки в матеріалах перевірки відсутні будь-які докази того, що в закладі позивача проводиться реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці та відсутні докази реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Конституції України, Податкового кодексу України, законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251, Правил роботи закладів (підприємств) громадського харчування, затверджених наказом Мінекономіки від 24 липня 2002 року № 219, Інструкції щодо заповнення форми державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Держкомстату України від 24 жовтня 2005 року № 327, та зазначив, що Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві правомірно застосовано фінансові санкції до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, оскільки під час проведення фактичної перевірки встановлено реалізацію вина без марки акцизного податку встановленого зразка та реалізацію 50 грам горілки на розлив для споживання на місці.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

25 жовтня 2016 року за результатами проведеної фактичної перевірки магазину-кафетерію, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами складено акт від 31 жовтня 2016 року № 26/251/40/НОМЕР_1, яким встановлено порушення вимог статті 11, статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Перевіркою встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольного напою, а саме: вино виноградне ординарне кріплене міцне червоне «Чорний Вікант», про що складено додаток, без наявності марок акцизного податку встановленого зразка. Також, перевіркою встановлено факт реалізації алкогольного напою на розлив, а саме: 50 грам горілки за ціною 6 грн. для споживання на місці, на що видано фіскальний чек від 25 жовтня 2016 року № 7249, суб'єктом господарювання до перевірки не надано дозвільних документів щодо узгодження підприємства статусу громадського харчування.

Від надання пояснень та підписання додатку до акту перевірки продавець суб'єкта господарювання відмовився, для ознайомлення та підписання акту перевірки суб'єкт господарювання не з'явився, про що складено акт відмови від підписання матеріалів фактичної перевірки від 31 жовтня 2016 року № 250/26-15-40-01-14 та акт відмови від підписання та отримання акта перевірки від 31 жовтня 2016 року № 251/26-15-40-01-14.

Відносно доводів позивача що, згідно відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, продавець ОСОБА_2, яка отримала наказ про проведення фактичної перевірки, направлення на перевірку та в присутності якої проведена перевірка не перебувала в трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 суд зазначає, що під час проведення даної фактичної перевірки контролюючий орган вручив наказ та направлення особі, що фактично здійснювала розрахункові операції, що відповідає вимогам статті 80 Податкового кодексу України.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи позивача про неотримання копії акту фактичної перевірки, оскільки з наданого представником відповідача копії фіскального чеку КМД УДППЗ «Укрпошта» від 1 листопада 2016 року № 7238 не можливо встановити вміст поштового відправлення.

На підставі складеного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняті рішення про застосування фінансових санкцій:

- від 23 листопада 2016 року № 000014/40-00, яким за порушення статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 6 800 грн.;

- від 23 листопада 2016 року № 000015/40-00, яким за порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини четвертої статті 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 481/95-ВР) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до підпункту 14.1.4., підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції). Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пункту 226.2 ст. 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (пункт 226.3 статті 226 ПК України).

Згідно пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 № 1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення № 1251).

Відповідно до пункту 19 Положення № 1251, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів. податку, міцності продукції та місткості тари.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві під час проведення перевірки встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації вина виноградного ординарного кріпленого міцного червоного «Чорний Вікант» без наявності марок акцизного податку встановленого зразка.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами перевірки, а саме: актом опису залишків продукції, яка знаходиться у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, який є додатком до акту перевірки від 31 жовтня 2016 року № 26/251/40/НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В контексті наведеного суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності марки акцизного податку встановленого зразка на тарі вина виноградного ординарного кріпленого міцного червоного «Чорний Вікант», ємністю 10 л, ціна - 620 грн. або доказів відсутності у продажі зазначеного виду алкогольного напою.

При цьому, відсутність протоколу про адміністративні правопорушення не є доказом відсутності порушення вимог чинного законодавства в частині зберігання з метою подальшої реалізації вина без наявності марки акцизного податку встановленого зразка.

Враховуючи, що позивачем здійснено зберігання з метою подальшої реалізації вина виноградного ординарного кріпленого міцного червоного «Чорний Вікант» без марки акцизного податку, суд приходить до висновку, що факт порушення позивачем вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» мав місце.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 17 000 грн., згідно з рішенням від 23 листопада 2016 року № 000015/40-00.

Відносно висновків відповідача про порушення позивачем статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в зв'язку з реалізацією алкогольного напою на розлив, а саме: 50 грам горілки за ціною 6 грн. для споживання на місці, суд зазначає наступне.

За визначенням статті 1 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно із частиною шостою статті 15-3 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

За правилами частини першої статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Як передбачено в абзаці п'ятнадцятому частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Механізм застосування названих фінансових санкцій закріплено у Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року № 790.

Так, згідно з пунктом 5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування визначені Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (далі - Правила № 854).

За визначенням у пункті 2 Правил № 854 роздрібна торгівля алкогольними напоями - це діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства. Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

За змістом пункту 22 Правил № 854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до пункту 1.4 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції в Україні від 24 липня 2002 року № 219 (далі - Правила № 219), суб'єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб'єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Суб'єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції.

Вимоги, що пред'являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України.

Відповідно до пункту 1.5 Правил № 219 заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб'єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Згідно з пунктом 1.6 Правил № 219 відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 219 суб'єктами господарської діяльності у сфері ресторанного господарств здійснюється діяльність згідно з асортиментом продукції, затвердженим відповідно до типу та класу даного закладу (підприємства) керівником підприємства, а також забезпечується наявність продукції, зазначеної у меню, прейскуранті.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що продаж алкогольних напоїв для споживання на місці повинен здійснюватись суб'єктом господарювання після державної реєстрації, узгодження його статусу підприємства ресторанного господарства та безпосередньо на підставі ліценції на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві видано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями

Доказів віднесення магазину-кафетерію до закладів ресторанного господарства, суду не пред'явлено. При цьому, позивач визнає обставини відносно того, що магазин-кафетерій за адресою: АДРЕСА_1 не відноситься до закладів ресторанного господарства.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача відносно того, що позивач не реалізує алкогольні напої для споживання на місці, оскільки матеріалами справи підтверджено факт реалізації в закладі позивача 50 грам горілки (фіскальний чек від 25 жовтня 2016 року № 7249). Згідно з абзацом чотирнадцятим частини першої статті 11 Закону № 481/95-ВР розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, з вмістом спирту етилового понад 8,5 % об'ємних одиниць здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0,05 л, 0,1 л, 0,2 л, 0,25 л, 0,275 л, 0,33 л, 0,35 л, 0,37 л, 0,375 л, 0,4 л, 0,45 л, 0,5 л, 0,61 л, 0,7 л, 0,75 л, 1,0 л і більше.

З огляду на встановлені у суді обставини та враховуючи відсутність доказів віднесення магазину-кафетерію позивача до закладів ресторанного господарства, суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 6 800 грн., згідно з рішенням від 23 листопада 2016 року № 000014/40-00.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункт 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева