Справа № 813/3978/17
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року справа № 813/3978/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Карпяк О.О.,

секретар судового засідання Єрмакова Х.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - Виробнича фірма "Орус" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення,-

в с т а н о в и в:

02.11.2017 року на адресу суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково Виробнича фірма Орус до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 12.10.2017 року №.

Позиція позивача обґрунтовується тим, що контролюючим органом протиправно та необґрунтовано прийнято оскаржуване рішення, яким до позивача застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (далі ЗЕД). Зазначає, що питання застосування до субєкта господарювання пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД не підпадає під регулювання податкового законодавства. Вказує на те, що статтею 250 ГК України передбачено, що штрафні санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Вважає, що на пеню за порушення у сфері ЗЕД поширюється дія ч.1 ст.250 ГК України. На думку позивача, контролюючим органом пропущено 6-ти місячний строк для притягнення позивача до відповідальності у вигляді нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, що зумовлює наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Заперечення відповідача обґрунтовуються тим, що до контролюючого органу від уповноваженого банку надійшла інформація про порушення позивачем встановлених законодавством строків розрахунків у сфері ЗЕД. Вказує, що контролюючим органом за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем ст.2 Закону №185 в частині несвоєчасного надходження (ненадходження) товару по імпорту від фірми нерезидента Infa Nutzfahrzeuge GmbH (Deutchland) по контракту від 19.07.2013 року №03/13, від фірми нерезидента Al Najdain FZE (OAE) по контракту від 22.04.2013 року №02/13, що зумовило прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення. Також відповідач вказує на те, що строки накладення адміністративно господарських санкцій визначених ч.1 ст.250 ГК України не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки ч.2 ст.250 ГК України визначено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України Про банки і банківську діяльність та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів. Вважає, що оскільки Податковим кодексом України та Законом України Про порядок здійснення розрахунків і іноземній валюті передбачено, що органи доходів і зборів мають право визначати зобовязання та стягувати з резидентів пеню, яка передбачена Законом України Про порядок здійснення розрахунків і іноземній валюті, відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржуване рішення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, з врахуванням судової практики ВС України, просить позов задовільнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою від 03.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 03.11.2017 року закінчено підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 22.11.2017 року.

22.11.2017 року представником відповідача подано клопотання про обєднання для спільного розгляду і вирішення позовні вимоги у адміністративних справах №813/3976/17, №813/3977/17, №813/3978/17. Ухвалою від 22.11.2017 року у задоволенні клопотання представника відповідача про обєднання для спільного розгляду і вирішення позовні вимоги у адміністративних справах №813/3976/17, №813/3977/17, №813/3978/17 відмовлено.

Ухвалою від 22.11.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву для подання додаткових доказів до 06.12.2017 року.

Ухвалою від 06.12.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням відповідача до 10.01.2018 року.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, зясувавши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши докази у справі, та встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - Виробнича фірма "Орус" зареєстроване 26.07.1993 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради за номером 008631, свідоцтво про державну реєстрацію №381639, .

На підставі направлень від 22.08.2017 року №5923,5924, 5925,5926, від 28.08.2017 року №6119, виданих ГУ ДФС у Львівській області та наказу від 25.07.2017 року №3172 Про проведення документальної виїзної планової перевірки, плану графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на ІІІ квартал 2017 року, проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю Науково Виробнича фірма Орус з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, валютного законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, з питань єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за результатами якої складено акт від 20.09.2017 року №1515/13-01-14-01/19339942 (далі акт перевірки).

Як вбачається з висновків акта перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема ст.2 Закону №185 в частині несвоєчасного надходження (ненадходження) товару по імпорту від фірми нерезидента Infa Nutzfahrzeuge GmbH (Deutchland) по контракту від 19.07.2013 року №03/13, від фірми нерезидента Al Najdain FZE (OAE) по контракту від 22.04.2013 року №02/13.

На підставі акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення рішення форми С від 12.10.2017 року №, яким до позивача застосовано пеню, в тому числі за порушення строку розрахунку в сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 98179,99 грн. на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і ст.4 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Як вбачається з акта перевірки, висновки податкового органу про порушення позивачем ст.2 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті ґрунтується на наступному.

Перевіркою дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за період з 01.01.2014 по 30.06.2017 встановлено, що суб'єкт господарювання здійснював експортні операції на предмет поставки брухту та відходів з вуглецевих сталей по контракту, укладеному з нерезидентом Belle Export-Import SK, S.R.O. (Slovenska Republika) та проводив імпортні операції на предмет придбання системи ультрафільтрації води UF-10 мЗ/h по контракту, укладеному з нерезидентом: Al Najdain FZE (United Arab Emirates), холодильників- морозильників ОСОБА_2, морозильників ОСОБА_2, пральних машин Атлант по контракту, укладеному з нерезидентом ЗАТ Атлант (Республіка Білорусь), компресорів до побутових холодильників по контракту, укладеному з нерезидентом Філіал ЗАО Атлант (Республіка Білорусь).

Проведеною перевіркою таких документів: контракти, митні декларації, рахунки- фактури, банківські виписки, платіжні доручення, журнали-ордери і відомості по рахунках 312, 362, 3712, 632, 6812, форми квартальної та річної податкової звітності, інші документи за період з 01.01.2014 по 30.06.2017 встановлено порушення ТзОВ НВФ „Орус вимог валютного законодавства.

Перевіркою проведення розрахунків у грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.01.2014 по 30.06.2017 встановлено наступне.

По зовнішньоекономічному контракту від 19.07.2013 №03/13, укладеному з фірмою Infa Nutzfahrzeuge GmbH на предмет придбання автомобіля-цистерни MAN 18.440 Milchwagen (2008 р.в., б/в), станом на 01.01.2014, згідно з даними бухгалтерського обліку платника (журнал/ордер і відомість по рах.3712 за 2014р.), обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 4000.00 євро, граничний термін погашення якої 11.12.2013 року. У періоді, що підлягав перевірці, розрахунки по даному контракту нерезидентом не проводились (товар по імпорту не надійшов, повернення попередньої оплати не здійснено). Таким чином, встановлено порушення вимоги статті 2 Закону України від 23.09.1994р. № 185/94-ВР Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 185/94-ВР). Відповідно до статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами термінів, передбачених статтею 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми митної вартості недопоставлено)- продукції в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Розрахунок пені наведено в додатку № 18 до акта.

По зовнішньоекономічному контракту від 22.04.2013 №02/13, укладеному з фірмою Al Najdain FZE (United Arab Emirates) на предмет придбання системи ультрафільтрації води UF 10 мЗ/h, станом на 01.01.2014 року, згідно з даними бухгалтерського обліку платника (журнал/ордер і відомість по рах.3712 за 2014р.), обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 25769,00 дол. США, граничний термін погашення якої-12.12.2013року. Окрім того, 15.04.2016 ТзОВ НВФ „Орус по даному контракту здійснено попередню оплату на користь вказаного нерезидента в сумі 13158,00 дол. США з валютного рахунку, відкритого у ПАТ БАНК СІЧ, МФО 380816. Граничний термін надходження товару по імпорту-14.07.2016 року. Товар (система ультрафільтрації води UF-10 мЗ/h) імпортовано на територію України згідно митної декларації від 02.12.2016 №209000019/2016/36219 на загальну суму 38927.00 дол. США з порушенням законодавчо встановлених термінів розрахунків. По даній імпортній операції отримано повідомлення уповноваженого банку- ПАТ БАНК СІЧ від 02.08.2016 та від 02.09.2016 про виявлені факти порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків по контракту від 22.04.2013 №02/13 (дата здійснення платежу за імпортною операцією-15.04.2016). Порушення резидентами строків, передбачених статтею 2 Закону № 185/94-ВР тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми митної вартості недопоставленої продукції в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості (ст. 4 Закону № 185/94-ВР).

Окрім цього, статтею 4 даного Закону передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

ТзОВ НВФ „Орус 15.09.2016 року звернулось до господарського суду Львівської області з позовною заявою про розірвання договору (контракту) від 22.04.2013 №02/13, укладеного з фірмою А1 Najdain FZE та стягнення грошових коштів. Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.09.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі за № 914/2375/16. Таким чином, пеня за порушення строків, передбачених статтею 2 Закону № 185/94-ВР, по розрахунках по контракту від 22.04.2013 № 02/13, нараховується по дату прийняття господарським судом Львівської області позовної заяви до розгляду, а саме по 20.09.2016 року. Розрахунок пені наведено в додатку № 18.

По зовнішньоекономічному контракту від 10.12.2012 № 130029-002, укладеному з ЗАО Атлант (Республика Беларусь) станом на 01.01.2014 року, згідно з даними бухгалтерського обліку платника (журнал/ордер і відомість по рах. 3712 за 2014р.), обліковувалась непрострочена дебіторська заборгованість в сумі 7622 дол. США, граничний термін погашення якої-03.03.2014року. Товар (холодильники-морозильники Атлант, морозильники Атлант, пральні машини Атлант імпортовано на територію України 23.07.2014 згідно митної декларації №209120000/2014/827968 на загальну суму 7622 дол. США з порушенням законодавчо встановлених термінів розрахунків. Порушення резидентами строків, передбачених статтею 2 Закону № 185/94-ВР. тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0.3 відсотка від суми митної вартості недопоставленої продукції в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості (ст. 4 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті). Розрахунок пені наведено в додатку № 18.

ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області актом від 02.10.2014 №439/51/13-07-22-08-0/19339942 позапланової виїзної документальної перевірки ТзОВ НВФ „Орус з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічних контрактах від 22.04.2013 № 02/13, від 19.07.2013 № 03/13, 10.12.2012 №130029-002 донараховано до бюджету 250816,15 грн. пені в галузі ЗЕД (сплачено до бюджету в повному обсязі, платіжне доручення від 05.02.2016 №95), в тому числі: по контракту від 19.07.2013 №03/13, укладеному з фірмою Infa Nutzfahrzeuge GmbH (Deutchland) в сумі 38 557,89 грн.; по контракту від 22.04.2013 № 02/13, укладеному з фірмою Al Najdain FZE (United Arab Emirates) в сумі 179 813,22 грн.; по контракту від 10.12.2012 № 130029-002, укладеному з ЗАО Атлант (Республика Беларусь) в сумі 32 445,04 грн.

Таким чином, контролюючий орган дійшов до висновку про порушення позивачем ст.2 Закону №185 в частині несвоєчасного надходженні товару по імпорту від фірми нерезидента Infa Nutzfahrzeuge GmbH (Deutchland) по контракту від 19.07.2013 року №03/13, від фірми нерезидента Al Najdain FZE (OAE) по контракту від 22.04.2013 року №02/13.

Як вбачається з додатку №18 до акта перевірки, сума пені розрахована по операціях по трьох контрактах по контракту від 19.07.2013 №03/13, укладеному з фірмою Infa Nutzfahrzeuge GmbH (Deutchland), по контракту від 22.04.2013 № 02/13, укладеному з фірмою Al Najdain FZE (United Arab Emirates), по контракту від 10.12.2012 № 130029-002, укладеному з ЗАО Атлант (Республика Беларусь) за вирахуванням суми донарахованої пені згідно акта перевірки від 02.10.2014 року №439/51/13-07-22-08-09/19339942. Однак, у висновках акта перевірки вказано, що порушення ст.2 Закону №185 встановлено тільки по двох кортрактах від 19.07.2013 №03/13, укладеному з фірмою Infa Nutzfahrzeuge GmbH (Deutchland) та контракту від 22.04.2013 № 02/13, укладеному з фірмою Al Najdain FZE (United Arab Emirates).

Відтак, розрахунок пені за порушення термінів розрахунку в сфері зовнішньоекономічної діяльності, викладений в додатку №18 до акта (а.с.63) не відповідає обсягам порушень, встановлених актом перевірки (а.с.61, 62).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено з матеріалів справи (додатку №18 до акта перевірки), підставою для прийняття оскаржуваного рішення став висновок контролюючого органу про те, що граничним терміном здійснення розрахунків у сфері ЗЕД є:

-по контракту від 22.04.2013 року №02/13 з нерезидентом Al Najdain FZE (United Arab Emirates) було 12.12.2013 року та 14.07.2016 року, по 20.09.2016 року по дату прийняття господарським судом Львівської області позовної заяви до розгляду;

- по контракту від 19.07.2013 №03/13, укладеному з фірмою Infa Nutzfahrzeuge GmbH (Deutchland) - 11.12.2013 року;

- по контракту від 10.12.2012 № 130029-002, укладеному з ЗАО Атлант (Республика Беларусь) 03.03.2014 року.

Позивач, оскаржуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення посилається на пропущення контролюючим органом строків притягнення до відповідальності, визначених статтею 250 ГК України.

Згідно статті 2 Закону України від 23.09.1994, № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (далі Закон №185), імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Відповідно до ч.1 вказаного Закону, порушення резидентами, крім субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Таким чином, виходячи із системного аналізу приписів статті 4 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, суд дійшов висновку, що нарахування пені здійснюється за кожний день прострочення розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті.

Щодо посилань представника позивача на те, що контролюючим органом пропущено строк протягом якого до позивача можливо було застосувати адміністративно-господарські санкції, суд зазначає наступне.

Позивач вважає, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем було пропущено строк, встановлений статтею 250 Господарського кодексу України, для застосування адміністративно-господарських санкцій, а також позивач обґрунтовує свою позицію постановами Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі №21-469а14, від 10.07.2012 у справі №21-147а12.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 04.11.2014 у справі №21-469а14, порушення статті 1 Закону №185/94-ВР є порушеннями валютного законодавства, що підпадають під визначення порушень, за які застосовуються адміністративно-господарські санкції, передбачені статтею 238 Господарського кодексу України, і на них не поширюються штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначається податковим законодавством.

Аналогічні висновки містяться і в інших постановах Верховного Суду України від 10.07.2012 у справі №21-147а12, від 04.07.2011 у справі №21-163а11 та від 02.06.2015 у справі №2-а-1670/3230/11.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ст. 238 Господарського кодексу України №436-IV від 16.01.2003 (надалі ГК України), за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Виходячи із змісту статті 238 ГК України санкції, передбачені за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, є адміністративно-господарськими санкціями.

Пеня, стягнення якої передбачено статтею 4 Закону №185 за порушення резидентом термінів, визначених у статтях 1 та 2 цього Закону, належить до адміністративно-господарських санкцій (ст. ст. 239, 241 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Судом встановлено, що податковий орган дізнався про порушення позивачем ст.2 Закону №185 08.08.2016 року (згідно листів ПАТ Банк Січ) по контракту від 22.04.2013 року №02/13 з нерезидентом Al Najdain FZE (United Arab Emirates), та 10.01.2014 року (згідно листа ПАТ Укргазбанк №36) по контракту від 19.07.2013 №03/13, укладеному з фірмою Infa Nutzfahrzeuge GmbH (Deutchland).

За таких обставин, податковим органом пропущено строк застосування адмінітсративно господарських санкцій за порушення строків розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Щодо покликань відповідача на ч.2 ст.250 ГК України, слід зазначити, що така передбачає, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Згідно ч.5 ст.4 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до положення пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПКУ штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у звязку із порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотримання, контроль за дотримання яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.162 п. 14.1. ПКУ пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобовязань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Положенням п.58.2 ст.58 ПКУ податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Вказані вище норми Податкового та Господарських кодексів України в сукупності дають змогу дійти до висновку, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) і пеня є різними поняттями. Пеня за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності не є штрафною санкцією. Звідси, на пеню за порушення у сфері ЗЕД поширюється дія ч. 1 ст.250 Господарського кодексу.

Щодо заперечень відповідача з питання застосування практики ВС України, оскільки описані в рішенні правовідносини стосуються періоду з 01.10.2008 року по 30.06.2011 року, коли Податковий кодекс України не діяв, то суд оцінює такі критично, оскільки Податковий кодекс України набрав чинності з 01.01.2011 року.

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 року (номер в ЄДРСР 64656455) та від 12.10.2016 року (номер в ЄДРСР 62132828).

З огляду на викладене вище, податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області № від 12.10.2017 року є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 1600 грн.

Керуючись статей 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 12.10.2017 року №.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (адреса: м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - Виробнича фірма "Орус" (адреса: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 317Б, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене і підписане 15.01.2018 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна