Справа № 752/19351/17
Суддя: Колдіна О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/544/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Якушко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій відповідача щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» протиправними та зобов»язання перевести ОСОБА_1 з 30.08.2017 р. з пенсії за віком на пенсію у зв»язку із втратою годувальника відповідно до ч.19 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014 р. в розмірі 60% від середньомісячного заробітку годувальника, визначеного згідно з довідкою прокуратури Вінницької області від 22.08.2017 р. № 18/292 та стягнення судових витрат у справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 15.06.2006 р. позивач перебуває на обліку у Правобережному об'єднаному управлінні ПФУ в м. Києві і отримує пенсію за віком.

Згідно з довідкою від 18 вересня 2017р. № 6975, щомісячний розмір її пенсії з квітня 2017 року складає 1322, 73 грн.

З 22.08.1995р. ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, який працював у прокуратурі Вінницької області на посаді начальника відділу прокуратури області і 15.12.1994р. був звільнений із займаної посади за власним бажанням зв'язку з виходом на пенсію.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Позивач зазначає, що в період з 15.12.1994р. по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 перебував на обліку в органі Пенсійного фонду України, де отримував пенсію як працівник, який займає прокурорські посади при повній вислузі років.

Щомісячний розмір його пенсії у період з квітня 2017 року по липень 2017 р. складав 6851 грн.

Враховуючи, що позивач перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 30.08.2017р. вона звернулась до Правобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника відповідно до ч. 19 ст. 86 Заксл України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.

Листом Правобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві від 07.09.2017р. у переведенні було відмовлено.

Зазначену відмову позивач вважає протиправною, в зв»язку з чим звернулась до суду.

В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просили суд його задовольнити, посилаючись на те, що відмова відповідача щодо переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника згідно з положеннями Закону України «Про прокуратуру» є протиправною і порушує права позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши письмові заперечення проти заявлених вимог.

Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.06.2006р. перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні ПФУ в м. Києві і отримує пенсію за віком.

Згідно з довідкою від 18 вересня 2017р. № 6975, щомісячний розмір її пенсії з квітня 2017 року складає 1322, 73 грн.

З 22.08.1995р. ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.08.1995р серії НОМЕР_1.

ОСОБА_3 працював у прокуратурі Вінницької області на посаді начальника відділу прокуратури області і 15.12.1994р. був звільнений із займаної посади за власним бажанням зв'язку з виходом на пенсію.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17 липня 2017 року серії НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи і підтверджується довідкою Правобережного об»єднаного управління Пенсіного фонду України в м.Києві № 6976 від 18.09.2017 р. ОСОБА_3 перебував на обліку в Управлінні і отримував пенсію як працівник органів прокуратури при повній вислузі років.

Щомісячний розмір його пенсії у період з квітня 2017 року по липень 2017 р. складав 6851 грн.

Відповідно до довідки № 18/292, що видана прокуратурою Вінницької області, заробітна плата з 01.12.2015 р. начальника відділу прокуратури області, яку обіймав ОСОБА_3 на час роботи, становить 14754 гривні 46 копійко.

Згідно з актом від 30 серпня 2017 року та довідкою КП «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Голосіївського району» м. Києва Житлово-експлуатаційна дільниця-101, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її чоловік ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкали разом в квартирі АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_3

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Правобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника відповідно до ч. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.

Листом Правобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві від 07.09.2017р. № 48323/05, у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у разі втрати годувальнш відповідно до Закону України «Про прокуратуру» згідно із заявою від 30.08.2017р. було відмовлено, з посиланням на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, яким скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, у т.ч. «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.19 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. пенсія у зв»язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім»ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60% середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім»ї, 70% - на двох і більше членів сім»ї. До непрацездатних членів сім»ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з положеннями ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім»ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

До членів сім»ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в ч.2 цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім»ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до інсування, але які і самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв»язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом, позивач була на день смерті ОСОБА_3 його дружиною, спільно проживала з ним і перебувала на його утриманні, хоча і сама отримувала пенсію, розмір якої був значно меншим, тобто в силу Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про прокуратуру» має право перейти на пенсію в зв»язку з втратою годувальника.

Відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію про втраті годувальника відповідно до положень ст.86 Закону України «Про прокуратуру» відповідач послався на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, у т.ч. Закону України «Про прокуратуру».

Однак, у відповідності до п. 1 Прикінцевих положень вказаного Закону № 213-VIII, цей Закон набирає чинності з 01 квітня 2015 року, натомість Закон № 1697-VII «Про прокуратуру» набрав чинності 15 липня 2015 року, тобто його норми щодо призначення пенсій не могли бути скасовані Законом № 213-VIII, а тому вони є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності: відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові І службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачі суду не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними, а дії відповідача такими, що не відповідають положенням Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач не надав суду належних доказів та не довів правомірність своїх дій при вирішенні заяви ОСОБА_1 про переведення її на пенсію по втраті годувальника, з огляду на що право позивача підлягає захисту в судовому порядку у спосіб, зазначений позивачем.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.3, 4, 11, 12, 19, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії задовольнити.

Визнати дії Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру»- протиправними.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з 30.08.2017 р. з пенсії за віком на пенсію у зв»язку із втратою годувальника відповідно до ч.19 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. в розмірі 60% від середньомісячного заробітку годувальника, визначеного згідно з довідкою прокуратури Вінницької області від 22.08.2017 р. № 18/292.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 гривень.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, встановленого цим Кодексом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївький районний суд м.Києва

У разі застосування судом положень ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :