Справа № 826/16783/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом

Головного управління ДФС у м. Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Досвід»

про

застосування арешту коштів на рахунках платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у м. Києві звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Досвід» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків.

У п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У преамбулі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (надалі – Закон №3674-VI) визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №3674-VІ судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Згідно ч.2 ст.4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору встановлюється у розмірі – 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлена у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Даний позов містить одну вимогу немайнового характеру.

В контексті наведеного вище позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. за вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, доказів на підтвердження сплати судового збору у належному розмірі позивачем до позовної заяви не додано, натомість разом з позовною заявою подано клопотання про звільнення сплати судового збору.

Згідно п.5 ч.1 ст.106 КАС України (в редакції від 03.08.2017) у позовній заяві зазначаються у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України(в редакції від 03.08.2017) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказані положення кореспондуються з ст.8 Закону №3674-VI, у якій зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору та зменшення розміру судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України (в редакції від 03.08.2017) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

15.12.2017 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі по тексту – КАС України-15.12.2017), визначеній Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017.

Згідно п.12 ч.1 Розділу VII Перехідних положень заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У ч.5 ст.161 КАС України-15.12.2017 зазначено, крім іншого, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Вказані положення кореспондуються з ст.8 Закону №3674-VI, зі змінами внесеними законом від 03.10.2017, відповідно до яких встановлено перелік умов відстрочення або розстрочення судового сплати збору. При цьому, суд звертає увагу на те, що до вищевказаних умов визначені позивачем підстави для відстрочення сплати судового збору не входять.

Дослідивши заявлені позивачем вимоги, а також врахувавши те, що позивачем не надано належних обґрунтувань щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, а також доказів на підтвердження своєї позиції, суд прийшов до висновку, що клопотання позивача щодо звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Крім того, як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, підставою звернення до суду стала відмова платника податків – ТОВ «Наш Досвід» від допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення планової виїзної перевірки, про що о 13:50 год. 11.09.2017 року складено відповідний акт.

Відповідно до положень статті 99 КАС України (в редакції від 03.08.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказані положення залишились незмінними у КАС України-15.12.2017, в якому зазначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1 ст.122 КАС України-15.12.2017).

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.122 КАС України-15.12.2017 для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу наведених норм слідує, що строк звернення до суду, а також правила його обрахунку, окрім Кодексу адміністративного судочинства України можуть бути визначені іншими нормативно-правовими актами.

Так загальну процедуру застосування адміністративного арешту майна платника податків визначено положеннями статті 94 Податкового кодексу України з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту – ПК України).

Згідно п.94.2 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

У п.94.4 ст.94 ПК України зазначено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно п.94.6 ст.96 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Аналогічні правові приписи містяться і у Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 за №632 (далі по тексту – Порядок №632), який розроблено відповідно до згаданої статті Податкового кодексу України.

Розділ VII Порядку№632 визначає особливості саме застосування арешту коштів на рахунках платника податків як різновиду адміністративного арешту майна.

При цьому згідно з п.3 розділу VII Порядку №568 для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Аналізуючи наведену правову норму підзаконного нормативно-правового акта з урахуванням положень ст.122 КАС України-15.12.2017, суд приходить до висновку щодо закріплення спеціальних строків звернення до суду з адміністративним позовом про застосування арешту коштів на рахунках платника, а саме один день – день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 29.04.2013 № 642/12/13-13.

Перевіряючи дотримання позивачем строку для звернення до адміністративного суду із зазначеним вище позовом, суд приходить до наступного.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про пропуск податковим органом строку звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Беручи до уваги викладене, а також зважаючи на дату звернення позивача до суду з даним позовом 14.12.2017 (передано на пошту), позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням встановленого строку, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів.

Водночас, суд попереджає позивача про те, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Також, у ч.2 ст.161 КАС України-15.12.2017 зазначено, що суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів. Вказані положення кореспондуються з ч.3 ст.106 КАС України (в редакції від 03.08.2017).

В порушення зазначених вище вимог позивачем до позовної не додано належних доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України-15.12.2017 суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.169 КАС України-15.12.2017 в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч.3 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

З огляду на зазначене та керуючись ст.160, ст.161, ч.1 ст.169, ст.243, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя –

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Головного управління ДФС у м. Києві залишити без руху.

2. Встановити позивачу п’ятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особам, що звернулися із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Добрівська