Справа № 202/7200/17
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/7200/17
Провадження № 2-а/202/12/2018
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
12 січня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі головуючого судді: Бєльченко Л.А.,
при секретарі Федорченко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом до відповідача, зазначаючи, що він проходив військову службу у Збройних Силах Радянського Союзу з 11.12.1986 року по 14.12.1989 року. Відповідно до довідки МСЕ-ДНА-01 № 633016 від 17.06.2008 року йому у 2008 році повторно встановлена ІІ група інвалідності безстроково. У вказаній довідці зазначено, що травма та її наслідки пов`язані із виконанням обов`язку військової служби. У 2016 році він звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язку військової служби, однак у задоволенні заяви йому було відмовлено. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суд від 06.06.2017 року зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат розглянути його, позивача, заяву та подані ним документи відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року. Розглянувши його, позивача, заяву, Міністерство оборони України протоколом № 91 від 01.09.2017 року відмовило йому у виплаті вищезазначеної допомоги з тієї підстави, що його травма настала понад трьохмісячний строк після звільнення зі служби.
Позивач вважає вказану відмову протиправною, тому просив визнати дії відповідача щодо відмови йому у призначенні і виплаті вказаної грошової допомоги протиправними та зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому вказану грошову допомогу у розмірі 54 місячного грошового забезпечення на день встановлення інвалідності.
В судовому засіданні позивач та його представник, ОСОБА_2 , підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача, ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначаючи, що рядовий в запасі ОСОБА_1 звільнений зі строкової військової служби 30.12.1989 року, а ІІ група інвалідності йому встановлена з 03.06.2008 року внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Згідно із ч. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, яка діяла на час первинного встановлення позивачеві інвалідності, а також відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби(зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499, одноразова грошова допомога особам, звільненим зі строкової служби призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Позивачеві інвалідність встановлена після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби. Тому представник відповідача просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник відповідача, Дніпропетровського обласного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 30).
Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач у період з 11.12.1986 року по 14.12.1989 року проходив військову службу у Збройних Силах Радянського Союзу та був звільнений в запас (а.с. 14).
Відповідно до довідки МСЕ-ДНА-01 № 633016 від 17.06.2008 року позивачеві у 2008 році при повторному огляді встановлена ІІ група інвалідності безстроково. У вказаній довідці зазначено, що травма та її наслідки, так, пов`язані з виконанням обов`язку військової служби (а.с. 16).
Судом встановлено, що 12.09.2016 року позивач звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату із заявою про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності. Вказану заяву і додані до неї документи були позивачеві повернуті на допрацювання у зв`язку із неподанням документа, що свідчить про причини та обставини травми.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суд від 06.06.2017 року зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат розглянути заяву позивача та подані ним документи відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року (а.с. 8-10).
Судом встановлено, що протоколом № 91 від 01.09.2017 року Міністерство оборони України розглянуло заяву позивача та відмовило у її задоволенні з тих підстав, що його травма настала понад трьохмісячний строк після звільнення зі служби (а.с. 12).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (стаття 41).
Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги,встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.
Держави-учасниці Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.
Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.
Законом України «Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців,осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року» від 07.06.2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року.
Відповідно до статті 1 даного Протоколу на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.
Зазначеними міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, проте, вказаними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.
У свою чергу, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби закріплене в статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 01.01.2008 року, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) та в постанові Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Закону у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року, військовослужбовцям у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.
Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження. Зазначений висновок узгоджується із постановами Верховного Суду України у справах № 21-446а14 від 18.11.2014 року, № 21-135а15 від 21.04.2015 року, № 21-563а14 від 10.03.2015 року.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що право на отримання вищезазначеної одноразової грошової допомоги виникло у позивача з моменту встановлення йому ІІ групи інвалідності, тобто з 03.06.2008 року, а тому Міністерством оборони України було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні та виплаті зазначеної допомоги.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині вимог до Міністерства оборони України.
Суд вважає, що вимоги позивача до Дніпропетровського обласного військового комісаріату задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст. 3 вищезазначеного Порядку особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Відповідно до ч. 7 цього Порядку керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Позивач звернувся до суду за захистом свого права, яке було порушено з боку відповідача Міністерства оборони України, а не з боку Дніпропетровського обласного військового комісаріату, який є лише органом, який в розумінні вищезазначеного Порядку, здійснює організаційні дії щодо отримання від особи, яка має право на одноразову грошову допомогу, документів для отримання вказаної допомоги та направлення вказаних документів головному розпорядникові бюджетних коштів для подальшого прийняття рішення за заявою. Головним розпорядником бюджетних коштів в даному випадку є Міністерство оборони України, яке і приймає рішення про призначення та виплату особі одноразової грошової допомоги, або про відмову у такому призначенні та виплаті.
За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та вважає можливими визнати дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», протиправними та зобов`язати Міністерство оборони України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності.
Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд відносить судові витрати у справі на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 5, 243-246 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ) здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя - Бєльченко Л.А.