Справа № 815/5791/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5791/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Аракелян М.М.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Дунайська імпортна компанія до Одеської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2017 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Дунайська імпортна компанія, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000049/2 від 18.06.2017 р.; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00752 від 18.06.2017 р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року відкрито провадження у даній справі, зобовязано відповідача у строк до 22.11.2017р. надати суду всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 22.11.2017 року.

21 листопада 2017 року судом виправлено описку у вищевказаній ухвалі Одеського окружного адміністративного суду, зазначивши вірно абзац 7 резолютивної частини Справа розглядатиметься суддею одноособово., замість помилкового Справа розглядатиметься колегією у складі трьох суддів. про що постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 22.11.2017 року задоволено клопотання представника позивача та провадження у справі було зупинено у звязку із відсутністю відомостей щодо належного повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання відповідача.

13 грудня 2017 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло (вх.№34485/17) клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Частиною 6 статті 128 КАС України (в редакції від 03.08.2017 року) встановлено що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ухвалою суду від 13.12.2017 року поновлено провадження у справі, розгляд справи продовжено у порядку письмового провадження відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України (в редакції від 03.08.2017 року).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Відповідно до п. 10 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності Кодексу в редакції від 15.12.2017 року, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції Кодексу.

Згідно п.10 ч.1 ст.4 КАС України (в чинній редакції) у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України в чинній редакції провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року, чинного на дату ухвалення рішення, при цьому перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження відбувся за нормами КАС України в редакції, чинній на час вчинення цієї процесуальної дії (ч.2 ст.5 КАС України в редакції, чинній станом на 13.12.2017р.).

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27.04.2017р. між ТОВ «Дунайська імпортна компанія» та Фірмою FRUTOPOLIS S.A. (Греція) був укладений зовнішньоекономічний Контракт № 336/17. Відповідно до умов Контракту Фірма FRUTOPOLIS S.A. зобов'язалася поставляти, а ТОВ «Дунайська імпортна компанія» приймати та оплачувати товар, вказаний у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в Контракті. Так, відповідно до Специфікації № 20 від 15.06.2017р. до Контракту та Інвойсу № 020 від 15.06.2017р., Фірма FRUTOPOLIS S.A. на умовах поставки FCA-Скідра (склад поставщика) поставила ТОВ «Дунайська імпортна компанія» наступний товар: абрикоси свіжі, класу В, у пластикових ящиках - 400 шт., на 21 деревяних піддонах, врожай 2017р. країна виробництва - Греція, виробник - FRUTOPOLIS S.A., вага «брутто» - 17446 кг., вага «нетто» - 16311 кг. На загальну суму: 9786.60 євро, де 0,30 євро за 1 кг. без врахування транспортних витрат. На підставі Договору про надання послуг між Позивачем та ТОВ «Брокерська Експедиційна Компанія «Атаман-Груп» декларантом ОСОБА_1 з метою митного оформлення товару ТОВ «Дунайська імпортна компанія» для підтвердження його митної вартості до митного поста "Одеса-Порт" Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація № UA 500060/2017/008778, де було визначено митну вартість Товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного Контракту № 336/17 від 27.04.2017р. Для підтвердження митної вартості Товару декларант надав документи які підтверджують митну вартість товару: зовнішньоекономічний Контракт № 336/17 від 27.04.2017р. та додаткова угода № 1 від 09.06.2017р.; Специфікація № 20 від 15.06.2017р. до Контракту №336/17 від 27.04.2017р.; Інвойс № 020 від 15.06.2017р.; Прайс-лист від 15.06.2017р.; Сертифікат походження товару форми EUR.1 № А702144; Митна декларація країни відправлення 17GREX04 від 15.06.2017р.; документи, які підтверджують транспортні витрати (Контракти з перевізниками, рахунок-фактура, автотранспортна накладна, договір-заявка, довідка про транспортні витрати, книжка МДП та інші документи, обумовлені ч. 2 ст. 53 МКУ. та які підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять будь-яких розбіжностей.

У своєму адміністративному позові позивач зазначає, що незважаючи на відсутність розбіжностей в числових значеннях митної вартості товару, ним на вимогу митного органу додатково були надані пояснення щодо наданих документів та переліку документів, витребуваних додатково. Однак, 18.06.2017р. митним органом було ухвалено Рішення № UА500060/2017/000049/2 про коригування митної вартості товарів, де вказано, що надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують чистові значення складових митної вартості товарів. У зв'язку з чим, митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом. У зв'язку з коригуванням митної вартості товарів митний орган також видав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00752 від 18.06.2017р. ТОВ «Дунайська імпортна компаній» була вимушена сплатити митні платежі, встановлені митницею з наданням гарантій для випуску товару у вільний обіг. Відповідно до Скарги від 10.08.2017р. ТОВом «Дунайська імпортна компанія» надано до митниці наступні документі, засвідчені митницею Греції, що також підтверджує контрактну вартість товару, а саме: інвойс, декларацію країни відправлення,, калькуляцію ціни. Але, Відповідач не прийняв вищезазначені документи до уваги.

ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не погоджується з вищевказаними висновками митного органу та вважає Рішення та Картку відмови незаконними, прийнятими без достатніх правових підстав та такими, що підлягають скасуванню у зв'язку з наступним. у Рішенні не обґрунтовано та недоведене правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості, а зазначені у Рішенні причини не є належним доказом неправильного визначення митній вартості декларантом. Усі вказані у Рішенні порушення не впливають на ціноутворення, та не спростовують реальну вартість Товару, вказану у Специфікації до Контракту та інвойсі. Згідно з п. 7.2. Контракту № 336/17 від 27.04.2017р. обов'язок упаковки і маркування товару покладається на Постачальника. Дані витрати входять до ціни товару та не підлягають відшкодуванню. Крім того, відповідно до калькуляції ціни товару до складової вартості товару входить упаковка товару (ящики, палети). Тобто зазначена у інвойсі вартість товару включає також вартість пакування. Контракт був наданий до митниці з іншими документами, але не був прийнятий до уваги, у зв'язку з чим Відповідач безпідставно зазначив це порушення з боку Позивача у рішенні про коригування. Товар, який був поставлений за Контрактом, є сипучим, тому не потребує додаткової упаковки, крім тари, в якій він перевозиться. Згідно з п. 7.1. Контракту товар може поставлятися як у зворотній тарі та і у тарі Постачальника, яка не підлягає поверненню та її вартість входить до ціни товару. Поставка спірного товару була здійснена у тарі Постачальника товару, відповідно її вартість також входить у ціну товару. На підтвердження цього декларант при заповненні графі « 37. Процедура» митної декларації вказав наступне значення «ZZ00», яке позначає незворотну тару. При поставці товару у зворотній тарі в графі « 37. Процедура» митної декларації декларантом повинно бути зазначено «ZZ32» та в графі « 40. Загальна декларація» зазначається віддільна декларація на тару бо така тара проходить через границю України та підлягає поверненню. Тобто існує особлива процедура заповнення митної декларації щодо визначення статусу тари у якої поставляється товар. Відповідно до умов Контракту на постачання товару № 336/17 поставка товару здійснюється на умовах FCA, тобто витрати на перевезення здійснюються за рахунок Покупця товару. Відповідно складовою митної вартості товару є транспортні витрати.

Позивач стверджує, що ним надано до митниці усі необхідні документи на підтвердження транспортних витрат покупця та що митниця безпідставно вказала у рішенні про коригування про відсутність належних документів щодо підтвердження транспортних витрат та неможливість визначення митної вартості товару.

Законодавець, як зазначає позивач, не ставить в обов'язок декларанту подання конкретних документів, у тому числі калькуляції ціни, при наявності інших документів, які підтверджують митну транспортні витрати. Тому її відсутність не може бути причиною для відмови у митному оформленні за контрактною ціною товару. Згідно з п. 3.1. Контракту на постачання товару оплата за товар може здійснюватися на умовах 100% передоплати. Але, 09.06.2017р. між Постачальником товару та Позивачем була укладена додаткова угода № 1 згідно з якою до п. 3.1. Контракту внесені зміни щодо умов оплати, а саме: оплата за товар здійснюється протягом 14 днів з моменту митного оформлення товару. Оплата за поставку товару за Інвойсом № 020 від 15.06.2017р. була здійснена за рахунок передоплати 16.06.2017р. згідно платіжного доручення № 24. Експортна декларація ЕХ-1 - митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну-імпортер. Відповідно до умов Інкотермс 2010 експортну декларацію може оформляти продавець чи покупець продукції. Експортна декларація була оформлена Постачальником товару компанією FRUTOPOLIS S.A. про що зазначено у розділі 1 декларації, тому заповнена на грецькій мові, у тому числі і адреса відправника. Але факт того, що дана декларація стосується саме товару, який був поставлений за Контрактом № 336/7 свідчать інші дані, зазначені у декларації, а саме: найменування покупця, вартість товару, вага товару, посилання на інвойс у якому зазначені данні Контракту на постачання товару. Відповідачем безпідставно це не було прийнято до уваги та послужило підставою для коригування вартості. Надані Позивачем документи не містять ніяких розбіжностей, неоднаковості як стосовно ціни товару, так і з будь-яких інших реквізитів сторін. Напроти, містять всі необхідні реквізити і відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей про ціну, яка була сплачена за ці товари. Дані ЄФІС не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом та не можуть бути використана в якості належного доказу по справі.

Зважаючи на вищевикладене, а також з посиланням на положення ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», ст.ст.179,189,190 Господарського кодексу України, ст.ст.29, 49, 53, 54, 57 Митного кодексу України, ТОВ «Дунайська імпортна компанія» просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

13 грудня 2017 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових пояснень та документів на підтвердження правової позиці ТОВ «Дунайська імпортна компанія» (вх.№34619/17).

Так, у своїх додаткових поясненнях представник ТОВ «Дунайська імпортна компанія», зокрема, зазначає, що у спірних правовідносинах вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв'язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару. Враховуючи, що згідно Контракту в ціну товару включена вартість упаковки, вимоги митниці щодо їх відокремлення є неправомірними. При розмитненні спірної партії товару декларантом у митної декларації було вказане значення « 1100», що позначає що тара не зворотня та її вартість входить у ціну товару. Наявність зворотної тари зазначається також Постачальником у митної декларації країни відправлення, а саме у графі « 31», « 31/2» та з пакетом документів для розмитнення повинен бути наданий Проформа-інвойса це питання контролюється митницею Греції, яка перевіряє наявність усіх документів на товар та тару, якщо вона зворотня. При відсутності зворотньої тари ці графи відсутні та не підлягають заповненню. Тобто статус тари визначається самим постачальником та відповідність цих відомостей перевіряється митницею Греції. У наданої до митного оформлення експортної декларації відсутні відомості щодо зворотньої тари, що підтверджується печаткою митниці Греції на цьому документі. Крім того, разом зі скаргою Відповідачу була надана Калькуляція ціни товару від Постачальника де зазначено, що до складової вартості товару входить упаковка товару та тара. Контракт, інвойс, експортна декларація та пакувальний лист були наданим митниці та е у матеріалів справи. Враховуючи, що ціна товару, зазначена у наданому інвойсі та у калькуляції, яка була надана митниці разом зі скаргою та е у матеріалах справи повністю співпадають, зазначаємо, що митні платежі були сплачені у повному обсязі згідно з числовими значеннями складових митної вартості, які містяться у наданих документах до постачання спірної партії товару.

13 грудня 2017 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов (вх.№34500/17), у яких, зокрема, з посиланням на положення ст.ст.2, 52, 53, 54, 55, 58, 337, Митного кодексу України, с.344 Господарського кодексу України, ст.3 Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні", п.п.1,2.2,2.5, 2.12 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і з зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року №689, правила заповнення митної декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України 24.05.1992 року 599, ст.54 Конвенції Організації Обєднаних Націй про договори міжнародної купівлі продажу товарів від 11.04.1980 року, пп. 1.4, 1.7 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затверджене наказом Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 року №201, п.п.18,19 розділу VІІ Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі» (Женева, вересень 1983 року), зазначено, що адміністративний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № UА500060/2017/008778 від 18.06.2017 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у звязку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UА500060/2017/008778 від 18.06.2017 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У наданих до митного оформлення документах, стверджує відповідач у своїх запереченнях, відсутня інформація щодо включення або не включення вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, повязаних з пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. До митного оформлення надано лише лист від "MASIV AVTI SRL від 15.06.2017 року б/н та рахунок-фактура від "MASIV AVTI SRL від 15.06.2017 № 19-GR, при цьому, у наданих транспортних документах (СМR) наведене підприємство не значиться. Таким чином, ненадання декларантом та уповноваженою ним особою до митного оформлення в повному обсязі документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ. У п.3.1. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.04.2017 №336/17 зазначено, що оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати зі сторони покупця. Інших умов сплати за товар у контракті не наведено. Проте, згідно поданого інвойсу від 15.06.2017 № 020 вартість товарів становить 10980,3 євро, що не відповідає сумі попередньої оплаті 75000 євро вказаної в довідці банку № 170503ІІВ108449 від 03.05.2017. Таким чином, умови здійснення оплати за товар, наведені в інвойсі, не відповідають умовам здійснення оплати за товар. Відповідно до п. 3.3 контракту № 336/17 від 27.04.2017 за письмовим розпорядженням Постачальника розрахунки за товар можуть здійснюватись на рахунки третіх осіб, вказаних Постачальником, що узгоджується в додаткові угоди до цього контракту.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що невідповідність умов оплати за товар, наведених у інвойсі, фактичним умовам оплати за товар, а також невідповідність числового значення суми оплати за товар, вказаних в контракті №336/17 від 27.04.2017 (100 % передоплата, оплата здійснюється на підставі інвойсу, передбачена можливість оплати за товар на рахунки третіх осіб), числовому значенню суми оплати за товар, наведеному у рахунку-фактурі (інвойсі) від 15.06.2017 № 020, викликало сумніви у автентичності наданого до митного оформлення інвойсу, який відноситься до документів, що підтверджують митну вартість товарів, а зазначене виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, На думку відповідача, не може бути прийнято до уваги посилання позивача на SWIFT повідомлення, оскільки в ньому відсутнє посилання на інвойс, відповідно до якого згідно з пунктом 3.2 контракту № 336/17 від 27.04.2017 здійснюється оплата за товар. Адреса відправника FRUTOPOLIS S.A. вказана в митної декларації країни відправлення від 15.06.2017 № 17GREX04 відрізняється від адреси вказаної в МД UA500060/2017/008778 та сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 15.06.2017 № А702144. Таким чином, розбіжності у відомостях щодо відправника товару - компанії FRUTOPOLIS S.A. у копії митної декларації країни відправлення від 15.06.2017 № 17GREX04 та заявленої у митній декларації (МД) № UA500060/2017/008778 та сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 15.06.2017 № А702144 виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13-03.2012 № 4495-VI. Таким чином, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Значені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI. та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. 18.06.2017 року уповноваженою особою декларанта (ТОВ "Брокерсько-експедиційна компанія "Атаман-Груп", 65121, м. Одеса, пр.-т ОСОБА_2, буд. 4/Д) було надіслано повідомлення № 1806-2, де не було надано вагомих розяснень стосовно усіх виявлених розбіжностей та повідомлено про те, що додаткова документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів надаватися не будуть. Отже, декларантом та його уповноваженою особою не було надано до митниці витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме не було надано: 1) виписки з бухгалтерської документації; 2) висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № UA500060/2017/008778 від 18.06.2017 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларантом не було надано до митниці витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС була проведені консультації, про що зазначено в рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000049/2 від 18.06.2017. У відповідності з практикою суду касаційної інстанції, наприклад, згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.11.2014 у справі № К/800/19445/14 за позовом ТОВ "ТБ Сервіс" до Південної митниці Міндоходів, інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

За результатом проведених консультацій між органом доходів і зборів та декларантом щодо товару № 2 у митній декларації було обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (третій метод), про що наявний запис у рішенні про коригування митної вартості товарів UA500060/2017/000049/2 від 18.06.2017.ь Так за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже було здійснено у максимально наближений час є більшим, а саме: рівень митної вартості товару № 2 МД є більшим (МД від 31.05.2017 № иА500060/2017/007096), та становить 7365 дол. США/кг. нетто, ніж заявлено декларантом 0.42 дол. США/кг нетто. У звязку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № 11А500060/2017/000049/2 від 18.06.2017. У рішенні про коригування митної вартості № иА500060/2017/000049/2 від 18.06.2017 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС). у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів митних декларацій від 31.05.2017 року №А500060/2017/007096. Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ. Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500060/2017/00752 від 18.16.2017, та розяснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.04.2017р. між TOB Дунайська імпортна компанія - покупець та Фірмою FRUTOPOLIS S.A. (Греція) - продавець укладено зовнішньоекономічний Контракт № 336/17 відповідно до умов п.1.1. якого Фірма FRUTOPOLIS S.A. зобов'язалася поставляти, а TOB Дунайська імпортна компанія приймати та оплатити товар, вказаний у Інвойсах, які є невід'ємною частиною Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в Контракті.

Відповідно до п.2.3 Контракту №336/17 від 27.04.2017 року ціна Товару вказується у Специфікаціях на Товар, а також в Інвойсах на оплату по кожній

Пунктом 3.1 Контракту №336/17 від 27.04.2017 року визначено, що оплата за Товар Покупцем може здійснюватись на наступних умовах: на умовах 100% передоплати зі сторони Покупця. Вартість товару вказується у Інвойсі на кожну партію товару.

У пункті 4.2 Контракту №336/17 від 27.04.2017 року визначено умови поставки по даному контракту (CIF (Одеса, Іллічівськ), CPT (Одеса, Іллічівськ), FCA (склад постачальника, Греція), FOB (порт відвантаження Греція) та зазначено, що умови постачання кожної партії Товару вказуються окремо в Замовленні та в Інвойсі.

Відповідно до п. 7.1. Контракту №336/17 від 27.04.2017 року товар може постачатися як у зворотній тарі та і у тарі Постачальника.

Згідно з п. 7.2. Контракту № 336/17 від 27.04.2017р. обов'язок упаковки і маркування товару покладається на Постачальника. Видатки по упаковці та маркуванню товару покладаються на постачальника. Данні витрати входять до ціни товару та додатковому відшкодуванню зі сторони покупця не підлягають.

27 квітня 2017 року між TOB Дунайська імпортна компанія - покупець та Фірмою FRUTOPOLIS S.A. (Греція) продавець, укладено додаткову угоду №1 до Контракту №336/17 від 24.07.2017 року, згідно умов якої викладено п.3.1 Контракту на постачання №336/17 віл 27.04.2017 року в наступній редакції: Оплата за Товар Покупцем може здійснюватись на наступних умовах: або протягом 14 днів після митного очищення Товару Покупцем, що підтверджується ГТД або на умовах 100% передоплати зі сторони Покупця. Вартість товару вказано у Інвойсі на кожну партію товару.

Так, відповідно до Специфікації № 20 від 15.06.2017р. до Контракту та Інвойсу № 020 від 15.06.2017р., Фірма FRUTOPOLIS S.A. на умовах поставки FCA-Скідра (склад поставщика) поставила ТОВ «Дунайська імпортна компанія» наступний товар: абрикоси свіжі, класу В, у пластикових ящиках -400 шт., на 21 деревяних піддонах, врожай 2017р. Країна виробництва - Греція, Виробник - FRUTOPOLIS S.ОСОБА_3 «брутто» - 17446 кг., вага «нетто» - 16311 кг. На загальну суму: 9786.60 євро, де 0,30 євро за 1 кг. без врахування транспортних витрат.

На підставі Договору про надання послуг між Позивачем та TOB Брокерська Експедиційна Компанія Атаман-Груп декларантом ОСОБА_1 (далі за текстом - декларант) з метою митного оформлення товару TOB Дунайська імпортна компанія для підтвердження його митної вартості до митного поста "Одеса-Порт" Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація №UA500060/2017/008778, де було визначено митну вартість Товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного Контракту № 336/17 від 27.04.2017р.

На підтвердження митної вартості Товару декларант надав наступні документи: зовнішньоекономічний Контракт № 336/17 від 27.04.2017 року та додаткову угоду №1 від 09.06.2017р.; специфікацію № 20 від 15.06.2017р. до Контракту № 336/17 від 27.04.2017р.; інвойс № 020 від 15.06.2017р.; прайс-лист від 15.06.2017р. сертифікат походження товару форми EUR.1 № А702144; митну декларація країни відправлення 17GREХ04 від 15.06.2017р.; документі, які підтверджують транспортні витрати (Контракти з перевізниками, рахунок-фактура, автотранспортна накладна, договір-заявка, довідка про транспортні витрати) та інші документи, обумовлені ч. 2 ст. 53 МКУ.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України декларантом була визначена митна вартість продукції за основним методом, а саме за ціною договору. Числове значення заявленої митної вартості було зазначене в інвойсі.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №UA500060/2017/008778 від 18.06.2017 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у звязку із чим запропоновано надати додаткові документи.

Позивач звернувся до Одеської митниці ДФС з листом вих. № 1806-2 від 18.06.2017 року, в якому зазначено, що усі витребувані митними органами документи, що підтверджують ціну товару по контракту, були надані своєчасно у встановленому Законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2017 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000049/2, у звязку з чим, митна вартість оцінюваних товарів була визначена за третім методом та складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500060/2017/00752 від 18.06.2017 року..

Відповідно до поданої позивачем скарги від 10.08.2017 року №20-10/08-17 з додатками, (документи для підтвердження митної вартості товару) останній просив скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості UA00060/2017/000049/2 від 18.06.2017 року.

За результатами розгляду вищевказаної скарги Одеська митниця ДФС листом від 15.08.2017 року №3166/10/15-70-61 дійшла висновків щодо правомірності прийнятих рішень у звязку із ненаданням ТОВ «Дунайська імпортна компанія» витребуваних документів, а саме: виписка з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація з біржових організацій про вартість товару або сировини.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу позивач звернувся з даним адміністративним позовом

Перевіряючи правомірність оскаржуваних рішень Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд дійшов до наступних висновків.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України.

Згідно з ст. 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

У відповідності до положень Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає органу доходів і зборів щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, орган доходів і зборів має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч.3 ст.53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, згідно із п. 2 роз. 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 13.07.2012 року № 362 (надалі за текстом - наказ № 362), робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом: перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Судом встановлено, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, відповідно наявних документів поставка товарів здійснюється на умовах FCA-Скідра (склад поставщика).

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено наступні розбіжності: відповідно до пп. «В» п. 2 ч. 10 чт. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням. Проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 року № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок фактура (акт виконаних робіт (надання послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Проте, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, до митного оформлення надано лише лист від Masiv Avto SRL від 15.06.2017 року б/н та рахунок-фактура від Masiv Avto SRL від 15.06.2017 року № 19-GR, при цьому, у наданих транспортних документах (CMR) згадане підприємство не значиться;

Пунктом 3.1. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.04.2017 року № 336/17 зазначено, що оплата за товар здійснюється на умовах 100 % передплати зі сторони покупця. Інших умов сплати за товар у контракті не наведено.

Проте, згідно поданого інвойсу від 15.06.2017 року № 020 вартість товарів становить 10980,3 ЄВРО, що не відповідає сумі попередньої оплати 75000 ЄВРО, вказаній в довідці №170503IIB108449 від 03.05.2017 року. Таким чином, умови здійснення оплати за товар, наведені в інвойсі, не відповідають умовам здійснення оплати за товар.

Також, як встановлено контролюючим органом та підтверджується матеріалами справи, адреса відправника FRUTOPOLIS S.A. вказана в митній декларації країни відправлення від 15.06.2017 року № 17GREX04 відрізняється від адреси вказаної в МД № UA 500060/2017/008778 та сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 15.06.2017 року № A702791.

При цьому, суд зазначає, що згідно ч.2 ст.6 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Виходячи з норм цивільного законодавства та законодавства, що регулює порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, ціна зовнішньоекономічного договору є обов'язковою умовою договору, та за умови відсутності ціни товару в договорі, документ в якому вона зазначена фактично, в цьому випадку - інвойс є невід'ємною частиною договору.

Інвойс - це основний документ згідно з яким оплачуються товари та послуги відповідно до вказаних у ньому умов. В комерційній практиці супровідний документ, що надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони будуть поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і зведення про відправника і одержувача.

З огляду на викладене, урахуванням встановлених судом розбіжностей, суд враховує доводи відповідача щодо наявності обґрунтованих підстав для сумнівів з приводу достовірності задекларованої позивачем митної вартості товарів, які були виявлені посадовою особою митниці під час митного оформлення митної декларації позивача.

Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до частини 5 статті 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

У відповідності до пункту 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 року за №984/21296) запис щодо рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів, учиняється таким чином: якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик виявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 Кодексу, посадова особа митного органу у графі Для відміток митного органу ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки.

Таким чином, керуючись ч. 3, ч. 5 ст. 53 МК України, з метою перевірки обґрунтованості заявленої позивачем митної вартості товару, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Разом з тим, як встановлено судом та не заперечується представником позивача, інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості декларантом позивача надані не були, натомість надані пояснення у листі №1806-2 щодо достатності вже поданих документів.

Оскільки позивачем не надано запитуваних Одеською митницею ДФС документів суд не бере до уваги доводи представника позивача в частині належності та повноти наданих документів контролюючому органу, адже з останніх не видається за можливе зробити підставні висновки щодо правильності визначення митної вартості.

Частиною 1 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Пунктами 2,3 частини 6 статті 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає обґрунтованими дії контролюючого органу щодо встановлення передбачених ч. 6 статті 54 МК України підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 МК України, декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Також згідно з ч.4 статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України 24.05.2012 року № 598 у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів вказується про проведення процедури консультацій між органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів.

Судом встановлено, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та митним органом була проведена шляхом обміну електронними повідомленнями консультація, про що наявні записи у рішенні про коригування митної вартості товарів та докази у матеріалах справи.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 року № 362 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Відповідно до статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)), то за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Як зазначено представником відповідача та вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч. 3 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації (п.1); у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана (п. 7); у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування (п. 8).

Також відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Разом з тим, як встановлено судом, декларант ТОВ Дунайська імпортна компанія не скористався своїм правом на подання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, а також на вимогу Одеської митниці належних необхідних документів не надав.

У зв'язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 МК України Одеською митницею ДФС було прийняте рішення про коригування митної вартості від 18.06.2017 року № 500060/2017/000049/2.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості; послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Судом встановлено, що у спірному рішенні про коригування митної вартості від 18.06.2017 року № 500060/2017/000049/2 наведений перелік підстав, за якими заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, є достатнім та обґрунтованим.

Також у рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом (третій метод).

Як вбачається з рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 18.06.2017 року декларанту було роз'яснено вимоги п.2 ч. 3 статті 52 МК України на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, декларанту роз'яснено його право у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 52 МК України оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів.

Враховуючи вищевикладені підстави, та положення частини 6 статті 54 МК України Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

На підставі ч. 9 ст. 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені МК України.

При цьому, суд встановив, що станом, як на момент звернення до суду так і на момент розгляду справи, позивачем не надано до митниці додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи спірне рішення, застосував всі необхідні заходи та з урахуванням наданих декларантом документів прийняв обґрунтоване рішення про визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.09.2012 року у справі К/9991/13169/11 за позовом ЗАТ Виробниче об'єднання Конті до Східної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій протиправними, а картки відмови - недійсною.

Так, відповідно до вищезазначеної постанови Верховного Суду України якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, що імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що представник відповідача довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, необґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні обставин, враховуючи, що аргументи, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та не дають адміністративному суду підстав для формування висновків, які б спростовували правову позицію представника відповідача суд дійшов висновку, що у задоволені позову ТОВ Дунайська імпортна компанія необхідно відмовити повністю.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України (в чинній редакції) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено порушення прав та інтересів ТОВ Дунайська імпортна компанія оскаржуваними рішеннями, щодо яких суд дійшов висновку про їх законність та обґрунтованість, тому підстави для судового захисту прав позивача в даному спорі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Дунайська імпортна компанія до Одеської митниці ДФС України про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000049/2 від 18.06.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA500060/2017/00752 від 18.06.2017 року - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Аракелян

.