Справа № 750/8100/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/8100/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просив: - визнати неправомірними дії відповідача щодо списання з його рахунку коштів на суму 106 543,23 грн., а також стягнути з відповідача вказані кошти.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року відкрито апеляційне провадження в даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року судом апеляційної інстанції витребувано від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області детальні розрахунки складової суми списаних коштів в розмірі 106 543,23 грн., згідно платіжних доручень від 14.08.2017р. № 53441656/1, від 14.08.2017р. № 53388624, від 14.08.2017р. № 53626379/1 та копію вимоги про списання коштів з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на вказану суму. Зупинено провадження в даній справі до отримання зазначених документів.

Відповідно до ст. 237 КАС України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.

Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе, за власної ініціативи поновити провадження у справі, у зв'язку з надходженням до Київського апеляційного адміністративного суду детальних розрахунків складової суми списаних коштів в розмірі 106 543,23 грн., згідно платіжних доручень від 14.08.2017р. № 53441656/1, від 14.08.2017р. № 53388624, від 14.08.2017р. № 53626379/1 та копії вимоги про списання коштів з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на вказану суму.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи сторони до суду не прибули.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжними вимогами № 53388624, № 53626379 та № 53441656 від 10.08.2017р. з рахунків боржника було списано 106 543,23 грн. в рахунок погашення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження за наступними виконавчими провадженнями: № 53388624 стягнуто 12 800 грн., № 53626379 стягнуто 12 800 грн. виконавчого збору та 78,48 грн. витрат виконавчого провадження, № 53225076 стягнуто 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53225477 стягнуто 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53273460 стягнуто 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53225684 стягнуто 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53225950 стягнуто 1 097,65 грн. виконавчого збору (частково), № 52680269 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52670042 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52926474 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53209877 стягнуто 6 400 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53209915 стягнуто 6 400 виконавчого збору, № 53024748 стягнуто 6 400 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53191672 стягнуто 6 400 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53209845 стягнуто 6 400 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52896581 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 62,10 грн. витрат виконавчого провадження, № 52954129 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52841362 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52861334 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52601627 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо списання коштів в сумі 106 543,23 грн. в рахунок погашення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження за вказаними виконавчими провадженнями, позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Приписи ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За правилами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З наведеного випливає, що рішення про стягнення виконавчого збору виконується в межах виконавчого провадження і підлягає виділенню в окреме виконавче провадження виключно у зв'язку з поверненням виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016р. № 2832/5) (далі - Інструкція), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначено апелянтом в апеляційній скарзі, в нього відсутні відомості по яких саме пенсіонерах (прізвище, ім'я, по батькові) та по яких судових справах стягнуто кошти, оскільки по одному пенсіонеру може бути декілька судових справ, а тому неможливо ідентифікувати номера виконавчих проваджень з метою перевірки наявності постанов про відкриття виконавчого провадження, де значиться сума виконавчого збору чи постанов про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, де значиться їх сума, щоб розрахувати суму стягнення 106 543,23 та з'ясувати чи були оскаржені вищевказані постанови в судовому порядку та чи не передчасно відповідач стягнув ці кошти до набрання законної сили судовим рішенням.

З метою з'ясування вказаних відомостей, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року було зупинено провадження в даній справі та витребувано від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області детальні розрахунки складової суми списаних коштів в розмірі 106 543,23 грн., згідно платіжних доручень від 14.08.2017р. № 53441656/1, від 14.08.2017р. № 53388624, від 14.08.2017р. № 53626379/1 та копію вимоги про списання коштів з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на вказану суму.

На виконання вказаної ухвали суду, 28.12.2017р. до Київського апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, зокрема, зазначено розрахунок вказаної суми 106 543,23 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, платіжними вимогами № 53388624, № 53626379 та № 53441656 від 10.08.2017р. з рахунків боржника було списано 106 543,23 грн. в рахунок погашення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження за наступними виконавчими провадженнями: № 53388624 стягнуто 12 800 грн., № 53626379 стягнуто 12 800 грн. виконавчого збору та 78,48 грн. витрат виконавчого провадження, № 53225076 стягнуто 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53225477 стягнуто 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53273460 стягнуто 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53225684 стягнуто 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53225950 стягнуто 1 097,65 грн. виконавчого збору (частково), № 52680269 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52670042 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52926474 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53209877 стягнуто 6 400 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53209915 стягнуто 6 400 виконавчого збору, № 53024748 стягнуто 6 400 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53191672 стягнуто 6 400 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 53209845 стягнуто 6 400 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52896581 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 62,10 грн. витрат виконавчого провадження, № 52954129 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52841362 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52861334 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження, № 52601627 стягнуто 5 800 грн. виконавчого збору та 87 грн. витрат виконавчого провадження.

Приписи ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01.01.2013р., визначають, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Доводи апелянта про те, що стягнення виконавчого збору повинно бути здійснене виключно органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, примусове виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ органами казначейства, можливо лише за умови, що вказані органи здійснюють казначейське обслуговування коштів боржника, при цьому кошти, на які звертається стягнення, є бюджетними.

Таким чином, оскільки на рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України № 7163, який обслуговується в Чернігівській філії АТ «Державний ощадний банк України», з якого відповідачем списано кошти, зберігаються кошти, які не включаються до складу Державного бюджету України, то органи казначейства України не уповноважені виконувати рішення про списання коштів з цього рахунку, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що на спірні правовідносини не поширюється дія статті 6 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до п. 7 розділу 9 Інструкції, при виконанні рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках, виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.

З огляду на те, що апелянтом не надано доказів оскарження в установленому законодавством порядку постанов відповідача про відкриття виконавчих проваджень в частині стягнення виконавчого збору, його посилання на безпідставність списання відповідачем виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в сумі 106 543,23 грн. є необґрунтованим.

Окремо, колегія суддів звертає увагу на те, що 17.11.2016 року відповідач письмово звертався до позивача з вимогою надати інформацію про те, з якого саме рахунку можливо списання коштів виконавчого збору. Втім, позивач відмовився надавати вказану інформацію, посилаючись на те, що стягнення цих коштів не належить до компетенції відповідача. Таким чином, позивач, як боржник по виконавчому провадженню свідомо відмовився від співпраці з відповідачем і, в такій спосіб, вчинив умисні дії, спрямовані на перешкоджання виконанню рішення про стягнення виконавчого збору.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.