Справа № 199/2503/17
Суддя: Скрипник О. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2503/17
ПОСТАНОВА

іменем України

24.11.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник О.Г.

при секретарі Голубніченку В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, третя особа: ОСОБА_2, Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, про визнання в реєстрації проживання протиправною та зобов'язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В квітні місяці 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, третя особа: ОСОБА_2, Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, про визнання в реєстрації проживання протиправною та зобов'язати вчинити певні дії.

В обгрунтування позову зазначив, що 17.04.2000 року на підставі договору купівлі-продажу №12 ВАТ «Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго» стала власником квартири АДРЕСА_1.

З ОСОБА_2, яка була працівником підприємства з 23.03.1972року по 29.12.2014 року, та ВАТ «Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго», 01.11.2001 року було укладено договір найму вищезазначеної квартири, яку в подальшому передано в користування на підставі акту від 01.11.2001 року.

Спільним рішенням адміністрації та профкому ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» № 25 від 25.02.2002 року «Про покращення житлових умов співробітниками Дніпропетровських електричних мереж», ОСОБА_2 на родину було виділено двокімнатну квартиру по АДРЕСА_4 надано дозвіл на заселення.

05 березня 2002 року відповідно до ордеру № 50 ОСОБА_2, отримала право на зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

08.07.2002 року право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано на підставі свідоцтва за державою в особі Верховної Ради України.

Рішенням Дніпропетровської міської Ради № 18/33 від 25.01.2006 року «Про прийняття житлового фонду та гуртожитків у комунальну власність або на баланс від підприємств, установ та організацій, до яких застосовуються норми ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вищезазначена квартира прийнята до комунальної власності територіальної громади міста та передана на баланс ВР ЖЕП АНД району.

Постановою Вищого господарського суду України від 9.06.2009 року встановлено наявність листа PB ФДМ України по Дніпропетровській області від 13.12.2001 року №1240-5306 «Щодо надання згоди на передачу з державної у комунальну власність житлового будинку по АДРЕСА_1» та рішення Дніпропетровської міської Ради від 30.08.2006 року № 27/3 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міст житлового фонду від підприємств-банкрутів, в якому також зазначено будинок АДРЕСА_1.

Також, даною судовою постановою визнано законність свідоцтва про право власності за державою на об'єкт нерухомого майна від 08.07.2002 року.

Позивач зазначає, що члени родини наймача ОСОБА_2, а саме ОСОБА_1 - син, ОСОБА_4 - невістка не мешкали в квартирі АДРЕСА_2 ще з 01.11.2001 року, проте були зареєстровані на АДРЕСА_5 оскільки зареєструватись в спірній квартирі не мали змоги, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у Наймодавця та судову тяганину стосовно права власності відносно АДРЕСА_6

10.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР, про реєстрацію місця проживання, проте 11.11.2016 року відділом формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської Міської Ради було відмовлено ОСОБА_1 в реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_7 з посиланням на те, що заявником не надано необхідних документів або інформації, передбачених п.18.4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених 02.03.2016 року постановою КМУ №207.

Позивач вважає, що рішення відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської Міської Ради щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_7 є незаконним, оскільки ним були надані всі необхідні документи для реєстрації місця проживання.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 просить визнати рішення органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 11.11.2016 року про відмову в реєстрації ОСОБА_1 протиправною та зобов'язати орган реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради здійснити реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засідання встановлено, що 17.04.2000 року на підставі договору купівлі-продажу №12 ВАТ «Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго» є власником квартири АДРЕСА_1.

З ОСОБА_2, яка була працівником підприємства з 23.03.1972року по 29.12.2014 року, та ВАТ «Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго», 01.11.2001 року було укладено договір найму вищезазначеної квартири, яку передано в користування на підставі акту від 01.11.2001 року.

05 березня 2002 року відповідно до ордеру № 50 ОСОБА_2, отримала право на зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

12.02.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго» було укладено договір найму квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

10.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР, про реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_8, посилаючись на те, що в квартирі він мешкає з01.11.2001 року, однак раніше зареєструватись в спірній квартирі не мав змоги, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у Наймодавця та судову тяганину стосовно права власності відносно будинку АДРЕСА_1 в цілому, проте 11.11.2016 року відділом формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської Міської Ради було відмовлено ОСОБА_1 в реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_7 з посиланням на те, що заявником не надано необхідних документів або інформації, передбачених п.18.4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених 02.03.2016 року постановою КМУ №207.

Відповідно до п.18.4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених 02.03.2016 року постановою КМУ №207 Для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Відповідно до ст. 9-1 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Орган реєстрації відмовляє в реєстрації місця проживання, якщо особа не подала передбачені цим законом документи або інформацію.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання або перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст. З Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом зним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі вселити в займане ним жиле, приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселились в жиле приміщення як члені сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї користування жилим приміщенням.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 зареєстрований на АДРЕСА_5 останнім не надано документу, який підтверджує його право власності чи право користування квартирою АДРЕСА_1 а також не підтверджено того факту, що ОСОБА_1 мешкає в спірній квартирі з 2001 року, суд вважає відмову відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської Міської Ради від 11.11.2016 правомірною, а тому в задоволенні адміністративного позову слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, третя особа: ОСОБА_2, Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Скрипник