Справа № 804/5715/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2018 рокусправа № 804/5715/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененка Я.В.

судді: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року (суддя Прудник С.В., дата складення повного тексту 23.10.2017р.) у справі №804/5715/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, третя особа: Національне агенство України з питань державної служби Міжрегіональне управління Національного агенство України з питань державної служби у Дніпропетровській та Запорізькій областях про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 23.06.2017 р. № 216-к Про звільнення ОСОБА_1Е.;

- поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектором взаємодії зі ЗМІ, міжнародних звязків та з питань Євроінтереграції та звязків з громадськістю Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області;

- стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області середній заробіток за час вимушеного прогуду за період з 26 червня 2017 року по дату поновлення на роботі.

Незаконність звільнення із займаної посади позивач повязує з тим, що наказ про звільнення видано у період перебування позивача у відпустці. Крім цього, позивач вказував на те, що підставою для звільнення стала постанова Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2017 р. у справі № 200/7217/17, якою за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, але в цій постанові не міститься санкції щодо позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю і вказаною постановою не встановлено в діях позивача складу корупційного правопорушення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду фактично мотивована правомірністю звільнення позивача з огляду на набрання законної сили рішенням суду, якою позивача, як державного службовця, притягнуто до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну

скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності звільнення позивача із займаної посади. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, які фактично свідчать про звільнення позивача в той час, коли він мав право на відпустку і клопотав про це перед роботодавцем. Крім цього, позивач вказує на те, що постанова Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2017 р. у справі № 200/7217/17 не може розглядатися як підстава для звільнення з державної служби за вчинення корупційного правопорушення, оскільки судом не було встановлено в діях позивача складу корупційного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 28.04.2016 р. № 140-к ОСОБА_1 призначена на посаду завідувача сектору взаємодії зі ЗМІ, міжнародних звязків та з питань Євроінтереграції Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з 29.04.2016 р.

29.04.2016р. ОСОБА_1 прийнято присягу державного службовця.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2017 р. у справі №200/7217/17 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн (а.с.78-79).

Згідно вказаної постанови: «на виконання абзацу 3 п.2 Прикінцевих положень Закону України Про запобігання корупції ОСОБА_1, займаючи посаду завідувача сектору взаємодії із ЗМІ, міжнародних звязків та з питань євроінтеграції головного управління державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, 27 жовтня 2016 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2015 рік шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі.

Водночас встановлено, що 1 листопада 2016 року ОСОБА_1 одноособово придбала 2-кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Вартість вказаної квартири згідно договору укладеного між нею та продавцем, а також експертною оцінкою вказаної квартири склала 147868 гривень.

Враховуючи, що вартість набутого (придбаного) майна перевищує поріг у 50 мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 року (68900 гривень), ОСОБА_1 на виконання ч.2 ст. 52 зазначеного Закону зобовязана була в десятиденний термін з моменту набуття такого права подати письмове повідомлення до НАЗК про суттєву зміну у майновому стані.

Проте, ОСОБА_1 подала повідомлення до НАЗК про суттєві зміни в майновому стані про набуття 01.11.2016 права власності (придбання) на нерухоме майно квартиру, вартість якої на момент набуття права власності становила 147868 гривень, лише 28 листопада 2016 року.

Таким чином, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді завідувача сектору взаємодії із ЗМІ, міжнародних звязків та з питань євроінтеграції Головного управління державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, розташованого у м.Дніпро по вул.. Козакова, 3, будучи субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, 1 листопада 2016 року набувши права власності на нерухоме майно квартиру, вартість якої на момент її придбання становила 147868 гривень, що перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня 2016 року шляхом його придбання не повідомила у десятиденний строк, т.б. до 11 листопада 2016 року НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, повідомивши про них тільки 28 листопада 2016 року, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП».

Наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 21.06.2017р. №39-д відкрито дисциплінарне провадження щодо завідувача сектором взаємодії зі ЗМІ, міжнародних звязків та з питань Євроінтереграції та звязків з громадськістю ОСОБА_1. Підставою для відкриття дисциплінарного провадження слугувала постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2017 р. у справі №200/7217/17, яка набрала законної сили 23.05.2017р.

Наказом Головного управління від 23.06.2017р. №45-д на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 23.06.2017р. №216-к ОСОБА_1 звільнено з посади 26.06.2017р. відповідно до п.3 ч.1 ст.84 Закону України «Про державну службу».

Правомірність звільнення позивача із займаної посади є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України "Про державну службу України" від 10.12.2015 р. № 889-VIII, який набув чинності з 01.05.2016 р. (на момент прийняття спірного наказу).

Статтею 83 цього Закону визначені підстави для припинення державної служби.

Так, згідно п.1 ч.1 ст.83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 84 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби у зв'язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Таким чином, зазначеною нормою Закону України "Про державну службу України" визначено особливу виключну підставу для припинення державної служби - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Встановлені обставини свідчать про те, що постанова Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2017 р. у справі №200/7217/17 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, набрала законної сили.

Таким чином, враховуючи підстави для припинення державної служби, а також враховуючи факт набрання законної сили рішенням суду, яким позивача, як державного службовця, притягнуто до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність звільнення позивача із займаної посади.

При цьому, суд першої інстанції правильно вказав на необґрунтованість доводів позивача щодо не зазначення у постанові Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2017р. у справі №200/7217/17 про встановлення в діях позивача складу корупційного правопорушення, як обставини відсутності такого правопорушення, оскільки судом встановлено факт порушення позивачем вимог частини 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення вимог фінансового контролю, що є одним із видів адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією у відповідності до Глави 13-А Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про те, що постанова Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2017р. у справі № 200/7217/17 не може розглядатися як підстава для звільнення з державної служби, судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими.

Необгрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і доводи позивача про неправомірність звільнення з огляду на те, що позивач мав право на відпустку і клопотав про це перед роботодавцем.

Обгрунтовуючи свою позицію в цій частині позивач посилається на те, що відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, вказуючи на те, що звільнення працівника, який перебуває у відпустці, не допускається та посилаючись на наявність у неї права на надання відпустки, ОСОБА_1 зазначає про неправомірність її звільнення.

В той же час судом встановлено та не заперечується позивачем, що на час звільнення ОСОБА_1 не перебувала у відпустці, а сам намір позивача отримати відпустку не свідчить про недотримання відповідачем положень ч.3 ст.40 КЗпП України. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що правомірність чи неправомірність дій (бездіяльності) відповідача щодо ненадання позивачу відпустки виходить за межі предмету спору у цій справі, оскільки позивачем не було заявлено таких вимог до відповідача.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, з цього приводу, який правильно виходив з того, що спеціальною нормою, яка визначає підстави припинення державної служби, у спірних правовідносинах, є стаття 84 Закону № 889-VIII, частиною третьої якої встановлено обовязок субєкта призначення звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту корупційного або повязаного з корупцією правопорушення, який (обовязок) і був виконаний відповідачем.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року у справі №804/5715/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з 11.01.2018р. та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст..ст.328, 329 КАС України

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 11.01.2018р.

Повне судове рішення складено 12.01.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк