Справа № 323/2986/17
Суддя: Смокович М. В.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/2986/17
Провадження № 2-а/323/9/18
РІШЕННЯ
іменем УКРАЇНИ
09.01.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Смоковича М.В., при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання неправомірними дії та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:
02.11.2017 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому він просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, а саме щодо перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2017 рік, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є учасником бойових дій і перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, однак у 2017 році йому була нарахована та виплачена допомога у розмірі 1200,00 грн. На думку позивача, дії відповідача, який при нарахування та виплаті вказаної грошової допомоги керувався постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 05.04.2017 року № 223, - суперечили вимогам ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За ствердженням позивача, в силу вимог ст. ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, будь-які нормативні акти, що суперечать ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є недійсними та не підлягають застосуванню. Враховуючи розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений у 2017 році, сума недоплаченої разової грошової допомоги складає за 2017 рік 5035,00 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заперечення, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, також просить розглядати справу без його участі.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
20.12.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких він позов не визнав з посиланням на те, що відповідач не є належним відповідачем за цим позовом, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів, призначених для виплати щорічної грошової допомоги, не здійснює розрахунок допомоги, а здійснює лише її виплату в порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 05.04.2017 року № 223. На підставі цього нормативного акту у 2017 році позивачу була виплачена щорічна грошова допомога до 5 травня у розмірі 1200,00 грн. Тому, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.
Судом встановлено, що позивач має статус ветерана війни учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 10.06.2015 року.

У 2017 році позивач отримав від відповідача щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1200,00 грн., що обома сторонами визнається, а тому в силу ст. 78 КАС України окремому доказуванню не підлягає.

Цей розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня був встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 05.04.2017 року № 223.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо виплати позивачу щорічної грошової допомоги саме у розмірі 1200,00 грн. відповідно, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України, виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату щорічно до 5 травня учасникам бойових дій разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ (далі Закон України № 79-VІІІ), яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Закон України №79-VІІІ є таким, що прийнятий пізніше у часі, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню його положення. Отже, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" розмір такої допомоги учасникам бойових дій визначений на рівні 1200,00 грн.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 є також чинними.

Також, Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У рішенні 3-рп від 25.01.2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі Валентина Ніканорівна Великода проти України, яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім цього, суд стверджував, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначав, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи це, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік була нарахована та виплачена позивачу відповідно чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач під час виплати допомоги позивачу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові у справі № 21-6508а15, оскільки предметом позовів у цих справах було стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги у 2014 році. На момент виникнення спірних правовідносин, що розглядались судами у цих справах, ще не був прийнятий та не набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ, який по-іншому регулює відносини у сфері виплати щорічної грошової допомоги ветеранам війни і який не був предметом аналізу та оцінки з боку Верховного Суду України. У зв`язку з цим постанови ВСУ у вказаних справах не можна вважати такими, що підлягають обов`язковому врахуванню при розгляді цієї справи.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 5-14, 78, 122, 242-246, 250, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання неправомірними дії та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Оріхівського районного суду
Запорізької області: М.В. Смокович