Справа № 816/2308/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 січня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2308/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панькіної А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Трунової Т.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови від 21 листопада 2016 року № 029397 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

У прохальній частині адміністративного позову позивачем заявлено клопотання про поновлення строку оскарження спірної постанови, обґрунтоване тим, що позивач довідався про вказану постанову лише 06 грудня 2017 року, а відтак причини пропуску строку звернення до суду є поважними.

Представник позивача у підготовчому засіданні клопотання про поновлення строку звернення до суду підтримав, просив його задовольнити. Крім наведених у позовній заяві обставин, додатково зазначав, що про існування постанови від 21 листопада 2016 року № 029397 позивач дізнався із постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2017 щодо примусового виконання постанови № 029397, яка надійшла йому рекомендованим листом у листопаді 2017 року, після чого в грудні 2017 року позивач ознайомився із змістом постанови від 21 листопада 2016 року № 029397 в ході ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження.

Представник відповідача у підготовчому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що постанова від 21 листопада 2016 року № 029397 про застосування адміністративно-господарського штрафу надсилалася за місцезнаходженням позивача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, однак поштове відправлення повернено "за закінченням терміну зберігання".

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на дату звернення до суду - 14 грудня 2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною п'ятої тієї ж статті для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Матеріалами справи підтверджено, листом Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області від 25.11.2016 № 2424/32-16 надіслано позивачу постанову від 21 листопада 2016 року № 029397 про застосування адміністративно-господарського штрафу, однак поштове відправлення повернено "за закінченням терміну зберігання" /а.с. 26, 28/. Інших доказів щодо направлення (вручення) позивачу вказаної постанови відповідачем не надано.

У свою чергу позивачем 22 листопада 2017 року отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 31 жовтня 2017 року ВП №54983096 з примусового виконання постанови Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області від 21 листопада 2016 року № 029397, про що свідчать конверт, в якій направлено постанову про відкриття виконавчого провадження /а.с. 9/ та відомості щодо відстеження поштових відправлень ДП "Укрпошта" /а.с. 40/.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідачем належним чином направлялася позивачу постанова від 21 листопада 2016 року № 029397, позивач фактично дізнався про існування вказаної постанови лише 22 листопада 2017 року.

Суд зауважує, що чинне станом на момент звернення позивача до суду законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Водночас суд бере до уваги, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27 червня 2000р. §59), правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У рішенні по справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Суд бере до уваги, що позивач не міг звернутися до суду про оскарження постанови від 21 листопада 2016 року № 029397 з огляду на необізнаність про наявність такої постанови, тобто, з об'єктивних, незалежних від нього причин, натомість після того, як дізнався про постанову, звернувся до суду із позовом в межах місячного строку. Отже, строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин.

Частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції із змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, які набрали чинності 15 грудня 2017 року) визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи із системного аналізу викладених вище норм та наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Керуючись статтею 121, частиною 3 статті 243, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11 січня 2018 року.

Суддя М.В. Довгопол