Справа № 804/9156/16
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 р. Справа № 804/9156/16
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОХЛІБ №8» про стягнення заборгованості,-
Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступником якої є ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОХЛІБ №8» (далі відповідач) в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОХЛІБ №8» зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків і зборів. Згідно відомостей інтегрованої картки платника податку за відповідачем обліковується заборгованість з податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму - 21 031 696 грн. 27 коп., яку відповідач не сплатив в установлений законом термін, у звязку із чим, просить стягнути її в судовому порядку.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідач подав до суду заперечення, які залучені до матеріалів справи та з яких вбачається, що на загальних зборах товариства було прийнято рішення про припинення його діяльності у звязку із чим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.12.2015 року було зроблено запис про знаходження підприємства в стані припинення. Відповідач визнає податковий борг у розмірі 21048846,80 грн., який виник у звязку із несплатою узгоджених грошових зобовязань з податку на додану вартість, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку. Вказана заборгованість внесена до Реєстру вимог кредиторів товариства, та яка у відповідності до норм ст. 112 Цивільного кодексу України та п. 97.2 ст. 97 Податкового кодексу України, підлягає погашенню у черговості, визначеній відповідно до законів України. За таких обставин, вважають, що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення податкового боргу в судовому порядку, оскільки для підприємств, які знаходяться в стані припинення передбачено самостійне погашення податкового боргу за процедурою, визначеною цивільним та податковим законодавством.
За приписами частини 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
На підставі викладеного суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Керуючись частинами 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив проводити розгляд справи в письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
На підставі Акту перевірки № 1677/04-62-12-01/39158369 від 27.05.2016 року, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська було сформовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 21.06.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 2083,4 грн. Акт перевірки №1677/04-62-12-01/39158369 від 27.05.2016 року та податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 21.06.2016 року направлено засобами поштового звязку на адресу ТОВ «Дніпрохліб №8», що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та були отримані відповідачем.
На підставі Акту перевірки № 232/04-62-15-01/39158369 від 12.02.2016 року, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська було сформовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_7 від 10.03.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 140,76 грн. та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_8 від 10.03.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 1018,11 грн. Акт перевірки № 232/04-62-15-01/39158369 від 12.02.2016 року та податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_7 від 10.03.2016 року та № НОМЕР_8 від 10.03.2016 року направлені засобами поштового звязку на адресу ТОВ «Дніпрохліб №8», що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та були отримані відповідачем.
Судом також встановлено, що ТОВ «Дніпрохліб №8» самостійно було подано до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська податкові декларації з ПДВ за липень, грудень 2015 року та грудень, червень, липень, вересень 2016 року, а також уточнюючи розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість за вересень та листопад 2016 року в яких відповідач самостійно визначав податкові зобовязання зі сплати податку.
Сплата самостійно визначених у деклараціях та уточнюючих розрахунках з ПДВ податкових зобовязань відбувалася несвоєчасно, що відображається в інтегрованій картці платника податку, залученій до матеріалів справи, у звязку із чим відповідачу була нарахована пеня у відповідності до положень ст. 129 Податкового кодексу України.
Як вбачається з довідки про стан розрахунків з бюджетом та інтегрованої картки платника податку, у звязку із несплатою узгоджених грошових зобовязань за 2015 рік виникла недоїмка, яка станом на 31.10.2016 року складає 60,04 грн., в т.ч недоїмка 60,00 грн., пеня 0,04 грн.
На підставі Акту перевірки №1996/1504/39158369 від 15.10.2015 року, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська у відповідності до положень ст. 126 Податкового кодексу України було сформовано податкові повідомлення-рішення від 12.11.2015 року:
Акт перевірки №964/04-62-1203/39158369 від 06.04.2016 року та податкові повідомлення - рішення від 24.04.2016 року № НОМЕР_16 та № НОМЕР_17 були направлені засобами поштового звязку на адресу ТОВ «Дніпрохліб №8» та отримані ним, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, залученими до матеріалів справи.
Доказів оскарження відповідачем податкових повідомлень - рішень від 24.04.2016 року № НОМЕР_16 та № НОМЕР_17 до суду не надано, а судом в порядку ст. 11 не встановлено.
Крім того, у звязку із несплатою самостійно нарахованих грошових зобовязань по податковій декларації з орендної плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, відповідачу нараховувалась пеня у відповідності до положень ст. 129 Податкового кодексу України.
Таким чином, заборгованість відповідача з податку на додану вартість складає 20 979 362,21 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки складає 60,04 грн., та з орендної плати за землю з юридичних осіб складає 53 274,02 грн.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Відповідно до вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, відповідач як платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.
Згідно зі ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
В ході розгляду справи було встановлено, що відповідачем самостійно задекларовані суми грошових зобовязань та узгоджені суми грошових зобовязань, визначених у податкових повідомленнях рішеннях своєчасно сплачені не були, що призвело до виникнення податкового боргу на загальну суму 21032696,27 грн.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом з метою вжиття заходів щодо погашення податкового боргу та відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України, було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 864-25 від 24.03.2015 року.
Доказів оскарження податкової вимоги відповідачем не надано, а судом в порядку ст. 11 КАС України, не встановлено.
У відповідності до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 95.3 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
З відомостей інтегрованої картки платника податку та довідки про стан розрахунків з бюджетом судом встановлено, що податковий борг у сумі 21032696,27 грн. на момент розгляду справи відповідачем не сплачений, у звязку із чим, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Що стосується тверджень відповідача про відсутність підстав для задоволення позову у звязку із тим, що товариство знаходиться у стані припинення і до нього не можуть бути застосовані процедури, встановлені ст.95 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади; 3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади (ч. 1).
Статтею 97 Податкового кодексу України встановлений порядок погашення грошових зобов'язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не пов'язаної з банкрутством.
Згідно з п. 97.1 ст. 97 Податкового кодексу України, під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.
Судом встановлено, що на загальних зборах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОХЛІБ №8» було прийнято рішення про припинення його діяльності у звязку із чим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.12.2015 року було зроблено запис про знаходження підприємства в стані припинення. Головою ліквідаційної комісії (ліквідатором) призначено ОСОБА_1.
З дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки, передбачено ч. 1 ст. 111 ЦК України.
Під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи (ч. 3 ст. 111 ЦК України).
Судом встановлено, що строк, визначений засновниками товариства для заявлення кредиторами своїх вимог встановлено до 01.03.2016 року.
В ході розгляду справи судом також встановлено, що ні станом на 01.03.2016 року, ні станом на момент звернення до суду (23.12.2016 року) ні на момент розгляду справи судом, рахунки відповідача у банківських установах закриті не були.
Крім того, з наявних в матеріалах справи копій податкових декларацій з ПДВ за січень квітень 2017 року вбачається, що відповідачем здійснюються операції, що підлягають оподаткуванню, що свідчить про невиконання ліквідатором положень ЦК України та продовження здійснення господарської діяльності відповідачем протягом 2016 2017 років.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється.
Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду (ч. 8 ст. 111 ЦК України).
Відповідачем до матеріалів справи не було залучено проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, та який затверджено учасниками юридичної особи ( що передбачено ч. 8 ст. 111 ЦК України) та перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду, не зважаючи на те, що строк предявлення кредиторами вимог закінчився ще 01.03.2016 року.
Між тим, з залученого до матеріалів справи балансу підприємства за 2016 рік, який було подано ліквідатором до ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, вбачається, що оборотні активи складають 29741400,00 грн., в т.ч. запаси 849500,00 грн.; дебіторська заборгованість 522200,00 грн.; інша поточна дебіторська заборгованість 7714000,00 грн.; інші оборотні активи 20647600,00 грн. Тобто, підприємство продовжує здійснювати підприємницьку діяльність та має активи за рахунок яких може здійснювати погашення податкового боргу, однак цього не здійснює.
З наданих до суду Реєстру вимог кредиторів станом на 09.02.2017 року лише вбачається, що податковий борг відповідача зі сплати узгоджених грошових зобовязань на суму 21048846,80 буде погашений у третю чергу. Між тим, суд зазначає, що не може прийняти вказаний документ у якості належного та допустимого доказу, оскільки процедурою ліквідації підприємства передбачено складання інших документів, що чітко визначені нормами ст. 111 ЦК України.
Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи (ч. 9 ст. 111 ЦК України).
Відповідачем не було надано до суду доказів реалізації майна підприємства з метою погашення податкового боргу та ліквідаційного балансу, як вимагає ч. 11 ст. 111 ЦК України, що також свідчить про невиконання ліквідатором обовязкових дій у процедурі ліквідації підприємства та прийняття засновниками ТОВ «ДНІПРОХЛІБ №8» формального рішення про припинення діяльності підприємства з метою уникнення сплати обовязкових податків і зборів.
Частиною 3 ст. 110 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі, коли вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.
В ході розгляду справи відповідачем не було надано до суду доказів виконання вимог закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року № 2343 XII, хоча з наданих до суду заперечень вбачається, що наявні всі умови для подання ним заяви до господарського суду про визнання його банкрутом.
Суд також зазначає, що норми ст. 97 Податкового кодексу України є спеціальними нормами, які встановлюють особливості погашення податкового боргу у разі ліквідації платника податків, не повязаної з банкрутством.
Відповідно до п. 97.4.1 ст. 97 ПК України особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, є стосовно платника податків, який ліквідується, - ліквідаційна комісія або інший орган, що проводить ліквідацію згідно із законодавством України.
Між тим, в ході розгляду справи відповідачем не було надано обєктивних доказів того, що ним протягом 2016 2017 року проводилась процедура ліквідації підприємства у відповідності до норм цивільного та податкового законодавства, у звязку із чим, суд критично ставиться до тверджень представника підприємства про безпідставність вимог про стягнення податкового боргу за правилами, визначеними статтею 95 ПК України та вважає, що процедури, визначені ст. 97 ПК України до нього застосовані не можуть бути.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог у звязку із чим, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
Адмністративний позов Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОХЛІБ №8» про стягнення заборгованості- задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 26.07.2017 року.

Суддя ОСОБА_2