Справа № 817/1656/17
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2018 року м. РівнеСправа №817/1656/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 підприємства "Спіріт Захід"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Спіріт Захід" (далі ПП "Спіріт Захід") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ГУ ДФС у Рівненській області) про зобов'язання вчинення дій щодо зарахування податкових зобов'язань за платіжними дорученнями від 17.05.2016 №592 в сумі 81126,00грн. та від 17.05.2016 №594 в сумі 29983,00грн. в рахунок сплати акцизного податку за квітень 2016 року, та щодо врахування вказаної суми акцизного податку в інтегрованій картці платника податків - ПП "Спіріт Захід".

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю неврахування контролюючим органом податкових зобовязань ПП "Спіріт Захід" за платіжними дорученнями від 17.05.2016 №592 в сумі 81126,00грн. та від 17.05.2016 №594 в сумі 29983,00грн., у тому числі і в інтегрованій картці платника податків.

Відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, які обґрунтовані тим, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Зокрема, зазначає, що контролюючі органи не уповноважені самостійно коригувати інформацію в інтегрованій картці.

В ході судового розгляду, судом було прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у травні 2016 року ПП "Спіріт Захід" було подано до Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області та до Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області декларації акцизного податку за квітень 2016 року.

Суми, задекларованого акцизного податку, що підлягають сплаті до бюджету, позивач сплатив повністю, що підтверджено відповідними платіжними дорученнями від 17.05.2016 №592 в сумі 81126,00грн. та від 17.05.2016 №594 в сумі 29983,00грн. Вказані обставини були відомі контролюючим органам, адже 27.05.2016 позивачем було надіслано листи про те, що акцизний податок за платіжними дорученнями від 17.05.2016 №592 в сумі 81126,00грн. та від 17.05.2016 №594 в сумі 29983,00грн. сплачений вчасно, а на розрахунковому рахунку підприємства було достатньо коштів для оплати цих платіжних доручень.

Як вбачається з матеріалів справи, своєчасна, у повній мірі сплата акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами за квітень 2016 року ПП "Спіріт Захід" підтверджена постановами Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2016 у справі №817/916/16 та від 14.11.2016 №817/917/16, які набрали законної сили, а відтак, в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України не потребують доказуванню.

Однак, контролюючим органом, за результатами розгляду вказаних справ не зараховано ПП "Спіріт Захід" податкові зобовязання за вказаними платіжними дорученнями в рахунок сплати акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами за квітень 2016 року, а також не врахували у інтегрованій картці обліку акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами наявну оплату цього податку з боку ПП "Спіріт Захід" .

01.01.2017 набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні від 21.12.2016 №1797-VIII, згідно зі ст.19-1 та ст.19-3 якого оперативний облік у картках особових рахунків передано ГУ ДФС у Рівненській області.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ГУ ДФС у Рівненській області не було взято до уваги те, що позивач сплатив акцизний податок за квітень 2016 року повністю. Також, контролюючим органом не враховані рішення судів у справах №817/916/16 та №817/917/16.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на слідуюче.

Згідно з п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 38.1 ст.38 Податкового кодексу України визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.223.1 та п.223.2 ст.223 Податкового кодексу України, базовий податковий період для сплати акцизного податку відповідає календарному місяцю. Платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Таким чином, останнім днем сплати акцизного податку є 30-ий день після звітного періоду.

Згідно з п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктами 129.6 та 129.7 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відтак, чинним податковим законодавством України передбачено, що обовязок платника податків по перерахуванню в бюджет суми податкового зобовязання пов'язаний з моментом сплати такого зобовязання.

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку про те, що виконаним конституційний обовязок платника податків зі сплати податків слід вважати з часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджетної системи України на відповідний рахунок Державного казначейства грошових коштів з рахунку платника у банку за наявності у нього достатнього грошового залишку на день платежу.

При цьому, платник не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

Отже, за наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обовязок зі сплати відповідної суми податкового зобовязання слід визнати виконаним незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Так, судовими рішеннями у справах №817/916/16 та №817/917/16 встановлено, що 23.11.2015 між ПАТ ФІДОБАНК (ОСОБА_2) та ПП "Спіріт Захід" (Клієнт) було укладено Договір №0470 банківського рахунку. За умовами ОСОБА_2 відкриває поточний рахунок в національній валюті України (п.п.1.1. п.1 ОСОБА_2). Згідно з п.п.2.31 п.2 ОСОБА_2, Банк зобовязується приймати і зараховувати на Рахунок Клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій за Рахунком, передбачених Законодавством України та Банківськими правилами. При цьому, розрахунки за платіжними документами Клієнта, що надійшли до Банку упродовж його операційного часу, проводити в той же день, а ті, що надійшли після закінчення операційного часу не пізніше наступного банківського дня. Судом встановлено, що 17.05.2016, ПП "Спіріт Захід" сплатило через зазначений рахунок у банку акцизний податок до відповідних бюджетів відповідно до платіжних доручень №592 в сумі 81126,00грн. та №594 в сумі 29983,00грн.

Таким чином, вищевказаними судовими рішеннями було встановлено, що позивачем належно виконано податковий обовязок з перерахування акцизного податку за квітень 2016 року за платіжними дорученнями від 17.05.2016 №592 в сумі 81126,00грн. та № 594 в сумі 29983,00грн.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, позивач сплатив визначену ним суму акцизного податку за квітень 2016 року, та у строк, встановлений податковим законодавством.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем належно виконано податковий обовязок з перерахування акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами за квітень 2016 року.

При цьому, слід зазначити, що організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (далі Порядок № 422).

Відповідно до п.2 розділу I Порядку №422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Згідно з п.3 розділу I Порядку №422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

За змістом п.2 глави 1 розділу II Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Пунктом 1 глави 1 розділу III Порядку №422 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Таким чином, у картках особових рахунків відображається повна хронологія нарахувань податкових зобовязань, їх сплата тощо, проте Порядок №422 не визначає процедуру здійснення дій відповідними органами ДФС при наявності обставин, встановлених п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України, тобто незарахування до бюджету сплачених платником податків своїх податкових зобовязань з вини банку.

При цьому, відповідно до змісту п.5 розділу I Порядку №422, у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Отже, з вказаної норми вбачається, що відповідач має можливість здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі у разі необхідності.

В той же час, відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні.

За таких підстав, відсутність національного законодавства, яке б регулювало порядок відображення в інтегрованій картці обліку платника акцизного податку сплату податку платником у випадку, коли така сплата здійснена через банківську установу, однак ці кошти з незалежних від платника обставин не були зараховані на відповідний рахунок Державного казначейства, не може слугувати підставою для не відображення цієї сплати у відповідній картці обліку.

Враховуючи відсутність процедури здійснення дій відповідними органами ДФС при наявності обставин, встановлених п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України та той факт, що позивачем вчинені всі необхідні дії для фактичної сплати податкового зобовязання з акцизного податку за квітень 2016 року, суд вважає, що через нездатність забезпечити звільнення позивача від відповідальності, на що він має право за Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», держава, в особі відповідача, поклала на нього надмірний та неспіврозмірний податковий тягар, порушивши таким чином свої зобовязання за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Крім того, незарахування позивачу податкових зобовязань на вказану суму, згідно з зазначеними платіжними дорученнями, та не врахування у картках обліку по акцизному податку наявної оплати цього податку з боку платника податків призводить до обліку за позивачем податкового боргу на таку суму, що має наслідком необхідність повторно сплатити таку ж суму, тобто фактично є подвійним оподаткуванням заявленої у податкових деклараціях з акцизного податку за квітень 2016 року суми.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що зобовязання відповідача зарахувати позивачу податкові зобовязання за платіжними дорученнями від 17.05.2016 №592 в сумі 81126,00грн. та №594 в сумі 29983,00грн. в рахунок сплати акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами за квітень 2016 року, відповідатиме не лише завданню адміністративного судочинства, а і положенням практики Європейського суду з прав людини, та буде належним способом відновлення порушеного права позивача.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 14.02.2017 у справі № К/800/31650/16.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Крім того, суд звертає увагу на вимогу ч.1. ст.73 КАС України, відповідно до якої належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Проте, в супереч даної вимоги відповідачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів, які б свідчили про правомірність його дій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності своїх дій, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код 39394217) вчинити дії щодо зарахування податкових зобов'язань ОСОБА_1 підприємства "Спіріт Захід" (вул.Київська, буд.98, м.Рівне, 33027; ідентифікаційний код 40124594) за платіжними дорученнями від 17.05.2016 №592 в сумі 81126,00грн. (вісімдесят одна тисяча сто двадцять шість гривень) та від 17.05.2016 №594 в сумі 29983,00грн. (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят три гривні) в рахунок сплати акцизного податку за квітень 2016 року.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код 39394217) вчинити дії щодо врахування в інтегрованій картці платника податків - ОСОБА_1 підприємства "Спіріт Захід" (вул.Київська, буд.98, м.Рівне, 33027; ідентифікаційний код 40124594), сплату акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, сплаченого згідно з платіжними дорученнями від 17.05.2016 №592 на суму 81126,00грн. (вісімдесят одна тисяча сто двадцять шість гривень) та від 17.05.2016 №594 на суму 29983,00грн. (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят три гривні).

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код 39394217), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_1 підприємства "Спіріт Захід" (вул.Київська, буд.98, м.Рівне, 33027; ідентифікаційний код 40124594) судовий збір в сумі 3200,00грн. (три тисячі двісті гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков В.В.