Справа № 208/5094/16-а
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/5094/16-а
№ провадження 2-а/208/16/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді Похвалітої С.М.

При секретарі Шешуревої Я.І.,

За участю:

- представника позивача ОСОБА_1 організації «Правозахисний центр «Народний захист» ОСОБА_2,

- представника відповідачів (Дніпродзержинського) ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, Виконавчого комітету (Дніпродзержинської) ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 організації «Правозахисний центр «Народний захист» до (Дніпродзержинського) ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, Виконавчого комітету (Дніпродзержинської) ОСОБА_3 міської ради про визнання розпорядження та рішення незаконним та нечинним, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 організація «Правозахисний центр «Народний захист» звернулась до суду із адміністративним позовом до (Дніпродзержинського) ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, Виконавчого комітету (Дніпродзержинської) ОСОБА_3 міської ради про визнання розпорядження та рішення незаконним та нечинним.

У своєму позові позивач просить суд визнати розпорядження (Дніпродзержинського) ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 від 26 травня 2016 року № 221-р «Про утворення робочої групи з питань законності розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Дніпродзержинськ» незаконним та нечинним; визнати пункт 2.3 рішення виконавчого комітету (Дніпродзержинської) ОСОБА_3 міської ради щодо від 25 травня 2016 року № 152 «Про затвердження комплексних схем розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та їх архітектурних типів на території Баглійського, Дніпровського та Заводського районів місті» незаконним та нечинним.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 організації «Правозахисний центр «Народний захист» ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилався на обставини викладені в позові, просив суд визнати розпорядження (Дніпродзержинського) ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 від 26 травня 2016 року № 221-р «Про утворення робочої групи з питань законності розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Дніпродзержинськ» незаконним та нечинним; визнати пункт 2.3 рішення виконавчого комітету (Дніпродзержинської) ОСОБА_3 міської ради щодо від 25 травня 2016 року № 152 «Про затвердження комплексних схем розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та їх архітектурних типів на території Баглійського, Дніпровського та Заводського районів місті» незаконним та нечинним.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_5 просила суд відмовити в задоволені позову та посилалась на обставини викладені в запереченні на позов. В судовому засіданні зазначила, що розпорядження ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 від 26 травня 2016 року № 221-р «Про утворення робочої групи з питань законності розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Дніпродзержинськ» та рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 25 травня 2016 року № 152 «Про затвердження комплексних схем розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та їх архітектурних типів на території Баглійського, Дніпровського та Заводського районів місті» прийнятті відповідно до норм діючого законодавства.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2016 року виконавчим комітетом Дніпродзержинської (ОСОБА_3) міською радою було прийнято рішення № 152 «Про затвердження комплексних схем розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та їх архітектурних типів на території Баглійського, Дніпровського та Заводського районів міста».

На підставі зазначеного рішення 26 травня 2016 року та відповідно до вимог п.20 ч.4 ст.42, ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Дніпродзержинським (ОСОБА_3) міським головою ОСОБА_4 було прийнято розпорядження № 221-р «Про утворення робочої групи з питань законності розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Дніпродзержинська».

Розпорядженням міського голови ОСОБА_4 утворена робоча група з питань законності розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Дніпродзержинськ (додаток 1), затверджене положення про робочу групу з питань законності розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (додаток 2).

Пунктом 2.3 вказаного рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської (ОСОБА_3) міської ради № 152 вирішено утворити у встановленому порядку робочу групу з питань законності розміщення тимчасових споруд.

З рішення вбачається, що воно прийнято відповідно до вимог Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про благоустрій населених пунктів», Постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», рішення міської ради від 29.02.2012 року № 385-20/VI «Про розроблення комплексних схем розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та їх архітектурних типів на території районів міста» та від 29.11.2013 року № 943-43/ VI «Про затвердження міської програми містобудівної діяльності та створення геоінформаційної електронної містобудівної кадастрової системи м.Дніпродзержинська на 2014-2020 роки» розпорядження міського голови від 21.04.2016 року № 170-р «Про утворення робочої групи для вивчення запропонованої до затвердження Дніпродзержинською міською радою документації та надання пропозицій» та ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з абзацом 11 статті 1 цього Закону виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності, в тому числі розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, встановлюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частини четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. На виконання зазначеної норми закону, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068, затверджений Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який визначає механізм їх розміщення (надалі Порядок).

Відповідно до Порядку, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (надалі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. На території населених пунктів ТС можуть встановлюватись відповідно до схеми розміщення ТС.

Відповідно до п. 1.5 Порядку, комплексна схема розміщення ТС в межах вулиці (скверу, бульвару, провулку, узвозу, проїзду, площі, майдану тощо), мікрорайону (кварталу), населеного пункту - текстові та графічні матеріали, якими визначаються місця розташування ТС, розроблені з урахуванням вимог будівельних, санітарно-гігієнічних норм, а також існуючих містобудівних обмежень, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання територій, охорони історико-культурної спадщини, земельно-господарського устрою.

Підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС (п. 2.1 Порядку). Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (п. 2.1 Порядку).

Пунктом 2.4 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 р. № 244, передбачено, що відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Після отримання висновку про відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС або будівельним нормам, згідно п. 2.6 Порядку, замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив'язки ТС.

Відповідно до ч.4 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно до вимог ст.3 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Ст.6 КАС України також визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Окрім цього, п.8, п.21 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 6 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року N 6-зп "Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України" частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді. Такі скарги підлягають безпосередньому розгляду в судах незалежно від того, що прийнятим раніше законом міг бути встановлений інший порядок їх розгляду (оскарження до органу, посадової особи вищого рівня по відношенню до того органу і посадової особи, що прийняли рішення, вчинили дії або допустили бездіяльність).

Судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі чи повернути позовну заяву з посиланням на частину другу цієї статті, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Із вказаних норм вбачається, що судовому захисту підлягає лише порушене право позивача, підставою звернення якого із позовом до суду є його порушене право та, відповідно, обєктивна наявність порушення права або законного інтересу на час звернення до суду.

Згідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, в судовому засіданні представником позивача не доведено, що в чому полягає порушення прав та інтересів позивача - ОСОБА_1 організації «Правозахисний центр «Народний захист» та яких саме, а також ним не доведено, що розпорядження ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 від 26 травня 2016 року № 221-р «Про утворення робочої групи з питань законності розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Дніпродзержинськ» та рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 25 травня 2016 року № 152 «Про затвердження комплексних схем розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та їх архітектурних типів на території Баглійського, Дніпровського та Заводського районів місті» були застосовані до позивача та він перебував у відносинах до яких цей акт було застосовано.

Згідно до вимог ч.1 ст.162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача та керуючись ст. ст. 2, 6-11, 71, 94, 160, 161-163, 171 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 організації «Правозахисний центр «Народний захист» до (Дніпродзержинського) ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, Виконавчого комітету (Дніпродзержинської) ОСОБА_3 міської ради про визнання розпорядження та рішення незаконним та нечинним, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Похваліта С. М.