Справа № 807/608/17
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2017 року м. Ужгород№ 807/608/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання Багарі М.М.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Польнікова О.В.,

свідка: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до 94 прикордонного загону (I категорії) Західного регіонального управління ДПС України про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до 94 прикордонного загону (I категорії) Західного регіонального управління ДПС України про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу старшим сержантом на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ужгород» І категорії. Наказом начальника 94 прикордонного загону від 13 квітня 2017 року № 76-ос позивача було виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення як звільненого з військової служби за ст. 26 ч.6 (із застосуванням ч. 8) п. «е» (через службову невідповідність) Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» у запас без надання права носіння військової форми одягу. Підставою для прийняття зазначеного наказу став наказ начальника прикордонного загону № 75-ос від 12 квітня 2017 року (про звільнення ОСОБА_4 з військової служби).

Позивач вказує, що підставою для прийняття вищевказаних наказів став факт складення працівниками патрульної поліції щодо ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП. Однак позивач вважає, що оскільки на момент пред'явлення позову відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, яким би його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, то вказані накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, позивач просив поновити його на військовій службі на попередній посаді та виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів наведених у письмових запереченнях на позовну заяву, які наявні у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, письмові заперечення представників відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

12 липня 2013 року між начальником Навчального центру та ОСОБА_4 було укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України (а.с. 10-11).

З травня 2014 року сержант ОСОБА_4 проходив службу на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ужгород» (а.с. 47, 48-49).

2 квітня 2017 року близько 23:00 год. ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Gilly» був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР. Під час перевірки за допомогою спеціального пристрою «Драгер» було встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. За вказаним фактом працівниками патрульної поліції було складено протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП (а.с. 43, 44, 46).

На підставі отримання вказаної інформації було проведено службове розслідування за результатами якого начальником Чопського прикордонного загону було видано наказ № 307-аг від 8 квітня 2017 року «Про результат службового розслідування», яким, серед іншого, ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю (а.с. 54-58).

Наказом начальника 94 прикордонного загону № 75-ос від 12 квітня 2017 року ОСОБА_4 звільнено з військової служби за статтею 26 частиною 6 (із застосуванням частини 8) пунктом «е» (через службову невідповідність) Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Наказом начальника 94 прикордонного загону № 76-ос від 13 квітня 2017 року ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 59-60).

Спірні правовідносини у даній справі регулюються Конституцією України, Законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про Державну прикордонну службу України», Дисциплінарним статусом Збройних Сил України та Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII, порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов'язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Умови та порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі -Дисциплінарний статут).

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтями 83, 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до умов контракту про проходження ОСОБА_4 військової служби в Державній прикордонній службі України, останній взяв на себе обов'язок, в тому числі й дотримуватися вимог військової дисципліни, визначеного в органі Державної прикордонної служби України розпорядку дня; не допускати вчинення злочинів та адміністративних правопорушень, у тому числі корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень (п. 1 абз. 5 Контракту) (а.с. 10-11).

За наказом начальника Чопського прикордонного загону від 3 квітня 2017 року № 274-аг «Про призначення судового розслідування» групою офіцерів управління Чопського прикордонного загону було проведено службове розслідування з дотримання вимог ст.ст. 84-87 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України за фактом зупинки 2 квітня 2017 року працівниками Національної поліції України у м. Ужгороді військовослужбовця ОСОБА_4 за порушення ПДР.

Висновком вказаного службового розслідування, складеного 8 квітня 2017 року, зокрема встановлено, що старшим сержантом ОСОБА_4 допущено свідоме правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП. Запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності та оголосити звільнення з військової служби через службову невідповідність. Із зазначеним висновком ОСОБА_4 ознайомлено 11 квітня 2017 року, про що свідчить його особистий підпис на останньому аркуші висновку (а.с. 35-38).

Вказане службове розслідування було проведено з дотриманням положень Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 111 від 14 лютого 2005 року.

Вищезазначене у повній мірі спростовує твердження позивача про те, що станом на 15 травня 2017 року, як він вказав у позовній заяві, висновок службового розслідування ним не отримано.

Крім цього, ОСОБА_4 у поясненнях, відібраних від нього в ході проведення службового розслідування, особисто вказав, що 2 квітня 2017 року вживав алкогольні напої після чого сів за кермо автомобіля, а в подальшому був зупинений працівниками патрульної поліції. Зазначені пояснення було відібрано у позивача 3 квітня 2017 року та підписано ним особисто, а тому, посилання позивача на те, що сам тільки факт складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути доказом скоєння адміністративного правопорушення свого підтвердження не знайшов, навпаки, позивач сам визнав факт скоєння такого правопорушення. (а.с. 40).

Слід наголосити, що відповідно до ст. 17 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 111 від 14 лютого 2005 року службове розслідування має встановити, зокрема, наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки, осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення, наявність причинного зв'язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця, вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено, тобто факт дисциплінарного проступку, а не встановлення вини чи невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, що належить до компетенції органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення (у даному випадку - суд).

Так, службовим розслідуванням встановлено порушення ОСОБА_4 вимог ст.ст.11, 13, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, що призвело до керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння чим підірвав авторитет військовослужбовця Державної прикордонної служби України та складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху. Більш того, наказом № 65-к від 10.03.2017 на позивача вже було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 49).

Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення (в даному випадку начальником Чопського прикордонного загону).

Щодо неврахування під час проведення службового розслідування характеристики старшого сержанта ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

У висновку службового розслідування відносно ОСОБА_4 враховано його службову характеристику та приєднано її до матеріалів розслідування. Вказана характеристика підписана начальником відділу прикордонної служби «Ужгород» підполковником ОСОБА_3 3 квітня 2017 року і характеризує ОСОБА_4 як з позитивного, так і з негативного боку (а.с. 47).

Разом з цим, до позовної заяви додано іншу службову характеристику старшого сержанта ОСОБА_4, яка теж підписана начальником відділу прикордонної служби «Ужгород» підполковником ОСОБА_3, але датована 13 квітня 2017 року, тобто після звільнення позивача з військової служби і характеризує позивача з більш позитивного боку (а.с. 8).

З приводу наявності у матеріалах справи двох різних службових характеристик позивача підписаних начальником відділу прикордонної служби «Ужгород» підполковником ОСОБА_3, останній був допитаний у судовому засіданні 04.07.2017 (а.с. 81, 82-86).

Так, ОСОБА_3 пояснив, що надану позивачем службову характеристику він дійсно підписав, однак зробив це машинально, разом з іншими документами принесеними йому на підпис та не вдаючись до її змісту, оскільки вважав, що це та сама характеристика, що і приєднана до матеріалів службового розслідування. Свої покази ОСОБА_3 також підтвердив письмовою заявою. Зокрема зазначив, що об'єктивною є характеристика ОСОБА_4 датована 3 квітня 2017 року, а надана позивачем характеристика датована 13 квітня 2017 року не є об'єктивною не відповідає дійсності (а.с. 71-72).

Відтак, враховуючи наведене, прийняття начальником рішення про накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби є правомірним.

Крім наведеного, слід зауважити, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо правомірності наказу № 76-ос від 13 квітня 2017 року, суд констатує наступне.

Відповідно до ст.292 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу.

Водночас ст. 294 Положення передбачено, що не допускається виключення військовослужбовця зі списків особового складу органу Держприкордонслужби через звільнення в період його тимчасової непрацездатності та в період перебування військовослужбовця у відпустці.

Так, в матеріалах справи наявні копії наказів начальника 94 прикордонного загону № 75 ВВ-ос від 11 квітня 2017 року та № 78 ВВ-ос від 14 квітня 2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_4 був звільнений від виконання службових обов'язків у зв'язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні з 8 по 10 квітня 2017 року та з 11 по 13 квітня 2017 року (а.с. 93-94).

Отже, виключення позивача зі списків особового складу та усіх видів забезпечення могло мати місце тільки з 14 квітня 2017 року, а не з 13 квітня 2017 року, як зазначено у наказі № 76-ос від 13.04.2017 (а.с. 91).

Таким чином, з метою поновлення порушеного права позивача, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до якої, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, суд з врахуванням вищевикладеного, вважає що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу № 76-ос від 13.04.2017 про виключення ОСОБА_4 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення підлягає частковому задоволенню, шляхом зміни дати виключення зі списків, оскільки наказ № 76-ос від 13.04.2017 фактично є дублюючим наказом про звільнення ОСОБА_4 № 75-ос від 12 квітня 2017, правомірність якого позивачем не спростована.

Таким чином суд дійшов висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, правильно застосував чинне законодавство з урахуванням вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

З урахуванням вищевикладеного з 94 прикордонного загону (I категорії) Західного регіонального управління ДПС України на користь ОСОБА_4 слід стягнути кошти за 1 день вимушеного прогулу.

З довідки № 463 від 4 грудня 2017 року вбачається, що за лютий 2017 року та березень 2017 року ОСОБА_4 було виплачено 18033,25 грн. заробітної сплати. Отже, до стягнення підлягає 429,36 грн.

Керуючись ст.ст. 5,9,19,77,243,246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_4 до 94 прикордонного загону (I категорії) Західного регіонального управління ДПС України про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

2. Зобов'язати 94 прикордонний загін (I категорії) Західного регіонального управління ДПС України змінити дату виключення із списків особового складу старшого сержанта ОСОБА_4 в наказі № 76-ос від 13 квітня 2017 року "По особовому складу" з 13 квітня 2017 року на 14 квітня 2017 року.

3. Стягнути з 94 прикордонного загону (I категорії) Західного регіонального управління ДПС України (Закарпатська область, м. Чоп, вул. Головна, 55а) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 квітня 2017 року по 14 квітня 2017 року у розмірі 429,36 грн. (чотиристо двадцять дев'ять гривень) 36 коп.

4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяЯ.М. Калинич