Справа № 464/5246/17
Суддя: Рудаков І. П.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5246/17
пр.№ 2-а/464/350/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Бондар Н.С.

справа № 464/5246/17

позивача ОСОБА_1 з'явилась,

розглянувши у порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львів про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

за участю представників учасників справи: представник позивача ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги від 25.09.2017), представники відповідачів - Матвійчук Н.М. (довіреність від 22.09.2017 № 10), Черевик Є.В. (довіреність 19.10.2017 №8941/09) не з'явились,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду із позовом у якому з уточненням просить: зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львів зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи: з 01.10.1977 по 27.08.1982 - викладач по класу народних інструментів (бандура) у Сумській дитячій музичній школі №1, з 31.08.1982 по 01.09.1993 - викладач по класу бандури Великолюбінської дитячої музичної школи; з 01.09.1993 по 06.06.2017 (день призначення пенсії по віку) - викладач бандури та ансамблю у Львівській державній музичній школі №8; зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пунктів 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач призначив позивачу пенсію за віком, однак грошової допомоги у відповідності до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не було виплачено. 25.07.2017 звернулась до відповідача із заявою про призначення такої грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, однак отримала відмову, адже посада викладача в позашкільких закладах освіти, в яких працювала позивач, не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. Такі дії вважає неправомірними, адже пропрацювала 30 років на посадах передбачених п.п. «е» - «ж» ст.55 Закону України „Про пенсійне забезпечення", а відмовляючи у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до п. 7-1 розділу XV „Прикінцеві положення Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зарахуванні страхового стажу часу роботи позивача на посаді викладача позашкільного навчального закладу, відповідач фактично ставить позивача у менш сприятливі умови, ніж тих осіб, яким такий стаж зараховано та призначено пенсію.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнений позов з підстав, викладених у позовній заяві.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час цього засідання. У судовому засіданні 26 вересня 2017 року представник відповідача Матвійчук Н.М. проти заявленого позову заперечувала з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву.

Суд вважає за можливе, провести судове засідання у відсутності представника відповідача, який не повідомив суд про причини неявки, у відповідності до ст.205 КАС України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивач працювала з: 01.10.1977 по 27.08.1982 - викладачем по класу народних інструментів (бандура) у Сумській дитячій музичній школі №1; 31.08.1982 по 01.09.1993 - викладачем по класу бандури Великолюбінської дитячої музичної школи; 01.09.1993 - викладачем бандури та ансамблю у Львівській державній музичній школі №8

Згідно з п.«е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Так, ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 04.11.1993 № 909 ( далі Перелік) право на пенсію за вислугу років у позашкільних навчальних закладах мають директори, їх заступники з навчально-виховної, навчально-виховної роботи завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Цією постановою посада викладачів в школі мистецтв не була передбачена.

За клопотанням від 01.02.1995 № 01-3/133-02-2 Міністерства соціального захисту населення України Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачених постановою Кабінет Міністрів України від 04.11.1993 №909, без внесення змін до неї.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача всіх спеціальностей включена до переліку посад педагогічних працівників, поза як включена посада викладача в школі мистецтв.

Із матеріалів справи вбачається, що Сумська дитяча музична школа №1, Великолюбінська дитяча музична школа та Львівська державна музична школа №8 належать до системи позашкільної освіти.

Так, позивач обіймала посади, а саме: викладач по класу народних інструментів, викладач по класу бандури, викладач бандури та ансамблю, які є посадами викладача у школі мистецтв та цю обставину підтвердила сторона позивача.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. У відповідності до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Із трудової книжки вбачається, що педагогічний трудовий стаж позивача становить понад 30 років, а відтак педагогічний стаж позивача береться судом до уваги та такий становить більше аніж необхідно для призначення пенсії за віком (більше 30 років), у відповідності до п. «е» ч.1 ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов підставний та обґрунтований, оскільки позивач будучи працівником освіти працювала в позашкільному навчальному закладі, який відносяться до Переліку. Спірний період педагогічного трудового стажу позивача, який заперечив відповідач необхідно визнати спеціальним педагогічний трудовим стажем роботи, у сукупності з яким остання має понад 30 років, а відтак наявність такого дає право ОСОБА_1 право на призначення пенсії за віком згідно з п. «е» ч.1 ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів „е" і „ж" ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 „Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно з п.5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів „е" - „ж"ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на день її призначення.

Згідно з п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що оскільки у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191, а відтак позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідно до ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640,00 грн. судового збору, який сплачений останнім при зверненні до суду із позовом.

Відповідно до ст.ст.26, 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.28, 29 Закону України «Про освіту», ст.19,21 Закону України «Про позашкільну освіту» та керуючись ст.ст.6, 9 77, 139, 205, 241, 244-246, 250, 251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

уточнений позов ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львів про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій - задовольнити.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львів зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , періоди роботи: з 01.10.1977 по 27.08.1982 - викладач по класу народних інструментів (бандура) у Сумській дитячій музичній школі №1, з 31.08.1982 по 01.09.1993 - викладач по класу бандури Великолюбінської дитячої музичної школи; з 01.09.1993 по 06.06.2017 (день призначення пенсії по віку) - викладач бандури та ансамблю у Львівській державній музичній школі №8.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій , відповідно до пунктів 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 січня 2018 року.

Суддя І.П. Рудаков