Справа № 826/14963/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року № 826/14963/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн-Принт Україна»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дизайн-Принт Україна» (далі - позивач, ТОВ «Дизайн-Принт Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, Головне управління ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-10630-17 від 05 вересня 2017 року у сумі 7609,09 грн зі сплати єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушено порядок прийняття оскаржуваної вимоги, оскільки неможливо встановити ні період, за який вимагається сплатити недоїмку, ні в межах якої перевірки виявлено порушення термінів сплати суми єдиного соціального внеску. Також позивач стверджує, що податковим органом помилково задвоєно нарахування з єдиного соціального внеску за листопад 2013 року, адже Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві в порушення норм чинного законодавства України замість останнього (чинного) звіту від 06 грудня 2013 року провела два звіти, а саме і від 04 грудня 2013 року, і від 06 грудня 2013 року, що і зумовило виникнення недоїмки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 11 грудня 2017 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

В наданих письмових запереченнях представник податкового органу зазначив, що ТОВ «Дизайн-Принт Україна» 04 грудня 2013 року був поданий звіт №, а звіт від 06 грудня 2013 року за № поданий повторно. Однак, в порушення пункту 5.1 розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року №454, станом на 20 грудня 2013 року в картці особового рахунку проведено нарахування по звітам від 04 грудня 2013 року та від 06 грудня 2013 року, що обумовило виникнення недоїмки.

На підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання), в судовому засіданні 11 грудня 2017 року суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Так, суд звертає увагу на положення пункту 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. № 2147-VIII, відповідно до якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

04 грудня 2013 року ТОВ «Принт-Дизайн Україна» подало за період листопад 2013 року звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, відповідно до якого загальна сума нарахованого єдиного внеску становить 21320,89 грн., сума утриманого єдиного внеску становить 2084,04 грн., усього - 23404,93 грн.

В матеріалах справи міститься звіт про доставку вказаного звіту №, яким підтверджується його отримання органами ДПС України 04 грудня 2013 року о 17:36:16.

В подальшому, 06 грудня 2013 року ТОВ «Принт-Дизайн Україна» у зв'язку з виявленням помилок у попередньо поданому звіті за листопад 2013 року подало повторно звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, в якому зазначено суму нарахованого єдиного внеску у розмірі 23404,93 грн.

З матеріалів справи вбачається отримання даного звіту № органами ДПС України 06 грудня 2013 року. При цьому, зазначено, що автоматична обробка електронного документу/звіту виконана вдало, а дані завантажено до Реєстру застрахованих осіб.

Як повідомив представник податкового органу, станом на 18 грудня 2013 року згідно з даними картки особового рахунку позивача обліковувалась переплата у розмірі 33758,58 грн.

Водночас, після проведення нарахування єдиного внеску по звітах № від 04 грудня 2013 року та № від 06 грудня 2013 року станом на 20 грудня 2013 року в картці особового рахунку ТОВ «Принт-Дизайн Україна» виникла недоїмка на суму 13051,28 грн.

Головним управлінням ДФС у м. Києві 05 вересня 2017 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка обліковується станом на 31 серпня 2017 року у розмірі 7609,09 грн.

Не погоджуючись із правомірністю зазначеної вимоги про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить із наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, зборів, платежів входить до функцій контролюючих органів, а саме органи доходів і зборів (підпункт 191.1.2 пункту 191.1 статті 191, пункт 41.1 статті 41 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6, абзацами 1 і 2 частини 8 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Також платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Частиною 7 статті 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

В розумінні пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.

Згідно частини 4 статті 25 цього ж Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) для платника єдиного внеску - юридичної особи затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що зареєстрований Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 та набрав чинності з 29 травня 2015 року (далі - Інструкція №449), а саме - наведена в додатку 6 до названої Інструкції.

При цьому, безпосередньо порядок формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI згаданої вище Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зокрема, положеннями розділу 6 цієї Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Так, з оскаржуваної вимоги вбачається, що прийнята вона на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При цьому, відповідно до вимог пункту 5.1 розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №454 від 09 вересня 2013 року, (чинного на момент подання позивачем звітів № від 04 грудня 2013 року та № від 06 грудня 2013 року) (далі - Порядок №454) у разі виявлення помилки у звіті страхувальник має право до закінчення терміну подання цього звіту повторно сформувати та подати звіт до органу доходів і зборів за місцем взяття на облік.

Чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення термінів подання звітності, визначених цим Порядком.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Дизайн-Принт Україна» повторний звіт № від 06 грудня 2013 року поданий до закінчення термінів подання звітності, а відтак саме даний звіт є чинним.

Зазначені обставини встановлені також рішенням Головного управління ДФС у м. Києві №11718/10/26-15-10-02-16 від 26 травня 2016 року, прийнятого за результатами розгляду скарги позивача на рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 18 березня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 53959,98 грн.

Вказаним рішенням встановлено, що в порушення вимог пункту 5.1 Порядку №454 в картці особового рахунка ТОВ «Дизайн-Принт Україна» проведено нарахування по двох звітах - від 04 грудня 2013 року та від 06 грудня 2013 року, в той час як чинним є лише останній електронний звіт, а саме від 06 грудня 2013 року, що і зумовило неправомірне виникнення у позивача недоїмки.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції №449 днем сплати єдиного внеску вважається:

- у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органів доходів і зборів - день списання банком або органом Казначейства суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

-у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

- у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки Державної фіскальної служби України, відкриті в Казначействі.

Матеріалами справи підтверджується факт своєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період листопад 2013 року у розмірі 23404,93 грн., зокрема, відповідною квитанцією від 06 грудня 2013 року.

При цьому, представником відповідача не заперечується факт своєчасної сплати ТОВ «Дизайн-Принт Україна» суми єдиного внеску у розмірі 23404,93 грн., як і підтверджується факт помилкового врахування податковим органом обох звітів позивача за листопад 2013 року, що і зумовило безпідставне виникнення недоїмки у позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд звертає увагу, що в прохальній частині позивач просить також визнати протиправними дії відповідача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Між тим, принцип, наведений в статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновків, що у випадку оскарження позивачем дій суб'єкта владних повноважень, які не порушують прав або охоронюваних законом інтересів позивача, або не підлягають судовому оскарженню взагалі, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Наведене свідчить, що оскаржувані дії мають бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача або можуть породжувати, змінювати або припиняти права та обов'язки позивача в майбутньому.

При цьому, відповідно до положень статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися у спосіб, що забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В даному випадку, належним способом, що забезпечує ефективний захист прав та інтересів позивача, є скасування вимоги №Ю-10630-17 від 05 вересня 2017 року, а відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Дизайн-Принт Україна» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки за пред'явлення позовної вимоги щодо оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) сплаті підлягає судовий збір у розмірі одного прожиткового мінімуму, на користь позивача слід присудити понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн-Принт Україна» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ю-10630-17 від 05 вересня 2017 року в сумі 7609,09 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн-Принт Україна» (01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, 17, к. 6, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві ( 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко