Справа № 265/7688/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року справа №265/7688/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року у справі № 265/7688/17 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови від 25 жовтня 2017 року серія АР № 853538 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 1-3).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року позов задоволено. Постанову серії АР № 853538, винесену інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 від 25 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. скасовано, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито (а.с. 24-26).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року у справі № 265/7688/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що спірна постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права (а.с. 30-33).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Разом із апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25 жовтня 2017 року інспектором 1 роти Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ, на виконання своїх владних повноважень винесена постанова АР №853538 по справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн.

Як вбачається зі спірної постанови 25 жовтня 2017 року о 09-10 годині позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху транспортного засобу користувався засобами звязку, тримаючи його в руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху України, користуючись під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої спірної постанови, відтак вона є такою, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказам у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно до вимог п. 7 розділу VІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказам МВС України від 06 листопада 2015року № 1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову інспектор 1 роти Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2; дату розгляду справи 25 жовтня 2017 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, п. 2.9 «д» ПДР користування під час руху ТЗ засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 122 КУпАП); прийняте по справі рішення застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.3 ст.14 Закону України «Про національну поліцію» - Національна поліція використовує технічні засоби, засоби фото-та відео-фіксації, засоби фіксації звуку підчас документування обставин скоєння злочинів та інших правопорушень, в тому числі й в громадських місцях, а також дій працівників Національної поліції, під час виконання ними покладених на них завдань.

Суд апеляційної інстанції при дослідженні відеозапису, який наявний в матеріалах справи, дійшов висновку, що з самого відеозапису не вбачається скоєння позивачем правопорушення (зйомка не надає можливості ідентифікувати під час руху ані самого водія, ані наявності чи відсутності в його руках засобу звязку мобільного пристрою), при цьому позивач заперечував проти скоєння цього правопорушення.

Зміст спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України за ч.2 ст.122 КУпАП базується лише на суб'єктивному погляді відповідача, ніякими іншими доказами чи показаннями вина позивача не підтверджується.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, вважає, що спірна постанова відповідача прийнята неправомірно, оскільки відповідачем не надано доказів здійснення правопорушення, а відтак постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

При цьому доводи апелянта, що судом першої інстанції зазначено порушення п.29 ПДР України , що не відповідає складу зазначеного правопорушення та застосуванню до спірних правовідносин неналежної правової норми,- судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки, як в постанові, так з усної промови інспектора під час спілкування з позивачем( відповідно до відеозапису), було сповіщено позивача про скоєння порушення передбаченого п.2.9 «д» ПДР України та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а зазначене в постанові суду посилання є помилкою,яка не впливає на прийняття правильного по суті рішення.

Що стосується закриття провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України ( діючої на час апеляційного розгляду справи), за наслідками розгляду справи у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Отже доводи апелянта щодо неправомірності дій суду першої інстанції спростовуються нормами КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017- залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року у справі № 265/7688/17- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 10 січня 2018 року.

Колегія суддів Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4