Справа № 750/11659/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/84/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач обґрунтував свій позов тим, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи, не зясовувалися обставини, справу розглянуто на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу патрульної поліції, як розтлумачив Конституційний Суд України у рішенні №5-рп/2015 від 26.05.2015 року. Також позивач зазначив, що вимушено здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка та стоянка заборонена», адже у нього був гіпертонічний криз.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Також позивач в судовому засіданні пояснив, що вимушений був зупинитися в зоні дії дорожнього знаку 3.34, так як через відсутність коштів на особовому рахунку не міг здійснити дзвінок лікарю, щоб дізнатися які йому купити ліки. Після поповнення рахунку на телефоні, він дізнався інформацію у лікаря і вже після винесення постанови купив ліки в аптеці, на підтвердження чого надав чек.

Представник відповідача проти позову у судовому засіданні заперечувала, посилаючись на те, що постанову інспектором винесено на законних підставах, позивачу були розяснені права, які також надруковані на звороті бланку постанови, позивач отримав її копію, а факт вчинення позивачем правопорушення доводиться фіксацією правопорушення за допомогою нагрудної камери поліцейського. Позивач пояснив патрульному, що зупинився біля центру «Lifcell» для поповнення рахунку і просив обмежитись попередженням, адже раніше він не притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. При цьому, позивач не говорив, що здійснив зупинку у звязку з погіршенням стану здоровя, а після розяснення поліцейським, що вимушена зупинка може бути повязана з несправністю автомобіля чи погіршенням стану здоровя, а тому позивач вже після винесення постанови зробив запис, що зупинку здійснив через погіршення стану здоровя.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, заслухавши свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №707747 від 13.11.2017 позивач в цей день о 16 год.05 хв.в м.Чернігові по проспекту Перемоги, 83, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху. На підставі ч.1 ст.122 ОСОБА_4 відносно позивача винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою накладено штраф в розмірі 255 грн.

На звороті бланку постанови надруковані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доказом в справі згідно ст. 251 ОСОБА_4 є крім іншого запис нагрудної камери поліцейського DSJX 38.

З відеозапису, оглянутому в судовому засіданні, вбачається, що позивач при наявності дорожнього знаку 3.34 розділу 33 ПДР здійснив зупинку з зоні дії цього знаку. При цьому, одразу після оголошення поліцейським про вчинене порушення, позивач пояснив, що зупинився для поповнення рахунку на мобільний телефон та просив обмежитися усним зауваженням, так як раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався. З відеозапису вбачається, що позивач у своїх поясненнях взагалі не вказував, що здійснив зупинку у зв'язку з погіршенням стану здоровя. Він лише зазначав, що включив аварійну сигналізацію, а тому вважав за можливе його попередити на перший раз.

Після винесення постанови при поставленні підпису позивач зробив запис, що зупинку здійснив через гіпертонічний криз.

Вказане підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_5 Проте, свідок ОСОБА_5 пояснила, що ліки позивач купив ще до того, як пішов поповнювати рахунок на мобільному телефоні.

Вказані доводи свідка спростовуються поясненнями самого позивача, який пояснив, що ліки купив вже після винесення оскаржуваної постанови, а також чеком з аптеки на а.с.6, з якого вбачається, що позивач купив ліки вже після винесення постанови.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 ОСОБА_4, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81, частинами 1,2,3,5 і 6 статті 121, статями 121-1, 121-2, частинами 1,2 і 3 статті 122,частиною1 статті 123, статтею 124-, статями 125, 126,частинами 1,2,3 статті 127,статями 128, 129, статтею 132-1, частинами 6 і 11 статті 133-1, частинами 1,2 і 3 статті 140 ОСОБА_4.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 ОСОБА_4, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інстркції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено ОСОБА_4) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається ОСОБА_4), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії АР №707747 за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 ОСОБА_4 перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що відповідачем були дотримані вимоги ОСОБА_4 при розгляді справи, ним було розяснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи відповідачем вчинено не було. Штраф накладено за ч.1 ст.122 ОСОБА_4 в межах санкції за це правопорушення.

Як вбачається з адміністративного позову свої вимоги про скасування оскаржуваної постанови позивач обґрунтовує тим, що відповідач порушив процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані порушення полягають у тому, що справу розглянуто на місці зупинки транспортного засобу, у звязку з чим йому не було забезпечено можливості реалізувати процесуальні права.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 ОСОБА_4 справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 ОСОБА_4 органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1-3 ст. 122 ОСОБА_4. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 ОСОБА_4 передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 ОСОБА_4 у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 ОСОБА_4 виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV ОСОБА_4.

Постанова від 13 листопада 2017 року серія АР № 707747 була складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено ч. 4 ст. 258 ОСОБА_4.

Крім того, проаналізувавши рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, на яке посилається позивач щодо протиправності застосування відповідачем скороченої процедури провадження у справі (за місцем вчинення правопорушення), суд враховує, що висновки Конституційного Суду України про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 ОСОБА_4, стосуються виключно випадків застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 ОСОБА_4.

ОСОБА_4, зокрема, ст. 258 зазнали змін вже після вказаного рішення Конституційного Суду України, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції законодавцем було розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Такі зміни є чинними та не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України (ст. 122 ОСОБА_4) на місці вчинення такого правопорушення.

Враховующи викладенне вище, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 9, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя