Справа № 308/6628/17
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6628/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Терпай С.В.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції Колотова В.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати дії патрульного поліцейського старшого лейтенанта поліції Колотова В.О. щодо винесення постанови серії АР № 672717 від 02.07.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - протиправними. А постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 672717 від 02.07.2017 року - скасувати.

Свої вимоги мотивував тим, що 02.07.2017 року близько 14 год. 00 хв., коли він рухався по тротуару по вул. Плеханова, 22, в м. Ужгород в напрямку ДНЗ без автомобіля, його зупинив патрульний поліцейський Колотов В.О. і звинуватив у порушенні п. 2.9 «д» ПДР України, оскільки, за його словами, «керуючи транспортним засобом, розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його в руках, по вул. Сечені». На всі заперечення проти висунутого звинувачення інспектор поліції не відреагував, натомість, виніс оскаржувану постанову серії АР № 672717 від 02.07.2017 року, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає постанову незаконною, необґрунтованою, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував. Інспектором поліції не з'ясовано всіх обставин справи, не зібрано відповідних доказів, що потягло винесення незаконної постанови.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

З письмових заперечень проти позову, поданих через канцелярію суду, випливає, що відповідач категорично не погоджується з позовом, просить відмовити у його задоволенні з огляду на наступне. Так, у зв'язку з порушенням позивачем гр. ОСОБА_2 правил дорожнього руху, а саме п. 2.9 «д» ПДР України, екіпажем патрульної поліції було відповідно відредаговано. Як видно на відеозаписі з боді-камер поліцейських, доданому до заперечень, на хронометражі «02-25» зафіксовано, як поліцейські повідомили позивачу про причину його зупинки. На хронометражі «02-45» та «06-40» зафіксовано, як інспектор повідомив позивачу, що зупинка була здійснена за допомогою звукового сигналу, на що позивач одразу не відреагував, і зупинив свій транспортний засіб проїхавши ще чималу відстань (картографічне зображення місця вчинення правопорушення та місця зупинки транспортного засобу додається). На хронометражі «06-00» позивач не заперечує, що їхав по вул. Сечені, і говорить інспектору: «.. Вам світило сонце в очі, і здалося, що я розмовляв по телефону…». На підставі наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, інспектором поліції відносно позивача було винесено оскаржувану постанову, оголошено таку, детально роз'яснені права, що також має відображення на відеозаписі. Пари винесенні постанови інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.07.2017 року інспектором взводу № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Колотовим В.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 672717 (далі - Постанова), якою гр. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Зі змісту Постанови випливає, що 02.07.2017 року о 14 год. 00 хв. в м. Ужгород на перехресті вул. Сечені та вул. Плеханова, гр. ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак «НОМЕР_1», розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з боді-камер поліцейських судом не встановлено обставин, на які посилається відповідач. Такий не містить належних і допустимих доказів порушення позивачем гр. ОСОБА_2 п. 2.9 «д» ПДР України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 2.9 «д» ПДР України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за дане правопорушення настає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Як зазначає позивач, 02.07.2017 року близько 14 год. 00 хв., коли він рухався по тротуару по вул. Плеханова, 22, в м. Ужгород в напрямку ДНЗ без автомобіля, його зупинив патрульний поліцейський Колотов В.О. і звинуватив у порушенні п. 2.9 «д» ПДР України, оскільки, за його словами, «керуючи транспортним засобом, розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його в руках, по вул. Сечені». На всі заперечення проти висунутого звинувачення інспектор поліції не відреагував, натомість, виніс оскаржувану постанову серії АР № 672717 від 02.07.2017 року, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає постанову незаконною, необґрунтованою, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував. Інспектором поліції не з'ясовано всіх обставин справи, не зібрано відповідних доказів, що потягло винесення незаконної постанови.

Згідно з п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно ст. 222 КУпАП постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема: ч. 1 ст.122 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Як встановлено судом, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, належних доказів на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху не надано.

Окрім того, позивач був позбавлений об'єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не мав достатнього часу для підготовки до захисту, так як відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства, винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем надано не було. Встановлені судом обставини вказують на те, що відповідач, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, діяв незаконно, тому позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню як протиправна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 72, 77, 243, 246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції Колотова В.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії патрульного поліцейського старшого лейтенанта поліції Колотова В.О. щодо винесення постанови серії АР № 672717 від 02.07.2017 року, якою позов ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 672717 від 02.07.2017 року, якою позов ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2017 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О.Шепетко